ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2016р. Справа№ 914/256/16

За позовом: Приватного підприємства «КВМ-ТРАНС», м.Вінниця

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Львів

про стягнення 61346,00грн.

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 представник за довіреністю

Від відповідача: не зявився

Суть спору: позов заявлено Приватним підприємством «КВМ-ТРАНС», м.Вінниця до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.Чайки Києво-Святошинського району Київської області про стягнення 61346,00грн.

Ухвалою суду від 29.01.2016р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 22.02.2016р. Ухвалою суду від 22.02.2016р. розгляд справи відкладено на 09.03.2016р. у звязку з неявкою сторін.

Представнику позивача розяснено права згідно ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Представник позивача в судове засідання 09.03.2016р. зявився, долучив до матеріалів справи додаткові документи (вх.№9105/16 від 04.03.2016р.), позовні вимоги підтримав повністю з підстав, вказаних у позовній заяві. Ствердив зокрема, що на виконання умов укладеного між сторонами в липні 2014 року договору на транспортне перевезення вантажів, позивачем протягом серпня та вересня 2014 року надано відповідачу ФО-П ОСОБА_1 послуг на загальну суму 139578,00грн., які останнім, всупереч взятим на себе за договором зобовязанням, оплачено лише частково, внаслідок чого утворилась заборгованість перед ПП «КВМ-ТРАНС» в розмірі 61346,00грн. Просив позов задоволити.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання 09.03.2016р. повторно не забезпечив, відзиву на позовну заяву та витребувані судом документи не подав, причин неявки суду не повідомив, хоча про час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

У відповідності до ст.75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, в яких достатньо доказів для прийняття рішення по суті спору, у відповідності до ч.3 ст.4-3 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, у звязку із чим передбачені у ст.77 ГПК України підстави для відкладення розгляду справи не вбачаються.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено таке.

Між Приватним підприємством «КВМ-ТРАНС» (позивач по справі, перевізник за договором) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідач по справі, експедитор за договором) укладено договір №18/14 на транспортне перевезення вантажів від 23.07.2014р., за яким перевізник зобовязаний прийняти для перевезення у міжміському та міжнародному сполученні вантажі у пунктах завантаження та доставити їх у пункти призначення, передати їх уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачу), а експедитор оплатити перевезення вантажів у порядку та у розмірах, вказаних у цьому договорі та у додатках до цього договору (п.1.1). Послуги, що можуть бути надані перевізником згідно з предметом цього договору не обмежуються прийомом, доставкою, передачею вантажів і їх супроводом. Послуги можуть включати інші послуги відносно доставки/перевезення на території України та за її межами на підставі письмової заявки експедитора (п.1.2).

Відповідно до п.2.3 договору, конкретні умови кожного перевезення узгоджуються у письмовій заявці на перевезення, що надсилається експедитором факсом, поштою або іншим шляхом. За умовами договору, оплата за перевезення проводиться експедитором платіжним дорученням на розрахунковий рахунок перевізника згідно з умовами цього договору у розмірах, погоджених сторонами у заявці на конкретне перевезення (п.7.1). Оплата проводиться протягом 10 банківських днів з моменту доставки вантажу та отримання оригінального рахунку, актів (2 примірники) виконаних робіт, СМR, при міжнародному перевезенні (п.7.2). Оплата проводиться протягом 14 банківських днів з моменту доставки вантажу та отримання оригінального рахунка, актів (2 примірники) виконаних робіт, ТТН при міжміському перевезенні (п.7.3).

Так, сторонами узгоджено заявку №29/14/п від 23.07.2014р. з перевезення вантажу за маршрутом м.Чернігів (Україна) м.Ашхабад (Туркменістан). У ній, зокрема, визначено ціну перевезення 50310,00грн. в т.ч. ПДВ 0%. та умови розрахунку безготівково, протягом 14 банківських днів по факту надання скан-копій платіжних документів (рахунок, акт, цмр).

Позивачем взяті на себе зобовязання із перевезення за договором виконано належним чином, що підтверджується підписаним повноважними представниками сторін та скріпленим їх печатками актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №68 від 14.08.2014р. та міжнародною транспортною накладною CMR (копії зазначених документів в матеріалах справи).

Також сторонами узгоджено заявку №34/14/п від 31.07.2014р. з перевезення вантажу за маршрутом м.Аннау (Туркменістан) м.Мінськ (Білорусь). У ній, зокрема, визначено ціну перевезення 45150,00грн. в т.ч. ПДВ 0%. та умови розрахунку безготівково, протягом 14 банківських днів по факту надання скан-копій платіжних документів (рахунок, акт, цмр).

Позивачем взяті на себе зобовязання із перевезення за договором виконано належним чином, що підтверджується підписаним повноважними представниками сторін та скріпленим їх печатками актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №69 від 22.08.2014р. та міжнародною транспортною накладною CMR (копії зазначених документів в матеріалах справи).

Окрім цього, сторонами узгоджено заявку №41/14/п від 15.08.2014р. з перевезення вантажу за маршрутом м.Кіпчак (Туркменістан) м.Мінськ (Білорусь). У ній, зокрема, визначено ціну перевезення 44118,00грн. в т.ч. ПДВ 0%. та умови розрахунку безготівково, протягом 14 банківських днів по факту надання скан-копій платіжних документів (рахунок, акт, цмр).

Позивачем взяті на себе зобовязання із перевезення за договором виконано належним чином, що підтверджується підписаним повноважними представниками сторін та скріпленим їх печатками актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №75 від 04.09.2014р. та міжнародною транспортною накладною CMR (копії зазначених документів в матеріалах справи).

Таким чином, всього протягом серпня та вересня 2014 року позивачем надано відповідачу послуг із перевезення вантажів на суму 139578,00грн. Як вбачається з матеріалів справи, ФО-П ОСОБА_1 такі послуги оплачено лише частково на суму 78232,00грн. Так, банківськими виписками про рух коштів по рахунку ПП «КВМ-ТРАНС» за період з 12.08.2014р. по 16.12.2014р. підтверджується оплата відповідачем послуг із транспортного перевезення вантажів згідно із заявкою №29/14/п від 23.07.2014р. в повному обсязі на суму 50310,00грн. (платіжні доручення від 12.08.2014р. на суму 8000,00грн., від 13.08.2014р. на суму 10000,00грн., від 27.08.2014р. на суму 8000,00грн., від 15.10.2014р. на суму 17000,00грн., від 27.10.2014р. на суму 6500,00грн. та часткове зарахування згідно платіжного доручення від 04.12.2014р. на суму 810,00грн.), а також згідно із заявкою №34/14/п від 31.07.2014р. на суму 27922,00грн. (часткове зарахування згідно платіжного доручення від 04.12.2014р. на суму 14390,00грн. та платіжними дорученнями від 16.12.2014р. на суму 4561,00грн. та 8971,00грн.).

Зважаючи на це, ПП «КВМ-ТРАНС» надіслано на адресу ФО-П ОСОБА_1 лист-претензію від 08.12.2015р., в кому позивач просив провести розрахунки за надані ним послуги з перевезення, сплативши заборгованість в розмірі 61346,00грн. Проте, відповіді на вказану претензію ФО-П ОСОБА_1 не надано, зазначених у ній вимог не виконано, що зумовило звернення ПП «КВМ-ТРАНС» до суду із позовною заявою про стягнення зазначеної суми боргу.

При вирішенні спору суд виходив з такого.

Згідно ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є зокрема договори та інші правочини.

У відповідно до п.1 ч.1 ст.208, ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється, як вказано ч.1 ст.908 ЦК України, за договором перевезення.

У ч.ч.1, 2, 4 ст.306 ГК України визначено, що перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Допоміжним видом діяльності, пов'язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція.

Як передбачено ст.909 ЦК України та ч.ч.1,2 ст.307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі та підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно з ч.1 ст.916 ЦК України, за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Відповідно до ст.929 ЦК України та ст.316 ГК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов'язань, пов'язаних із перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Згідно зі ст.931 ЦК України, розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зважаючи на те, що відповідачем не долучено до матеріалів справи інших, аніж подано позивачем, доказів часткового виконання ФО-П ОСОБА_1 взятих на себе за договором зобовязань із оплати за надані їй послуги, суд приходить до висновку, що неоплаченими залишаються послуги надані на підставі заявки №34/14/п від 31.07.2014р. частково на суму 17228,00грн. та заявки №41/14/п від 15.08.2014р. в повному обсязі на суму 44118,00грн. Відтак, позовні вимоги обґрунтовані матеріалами справи, відповідачем не спростовані та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що судовий збір в слід покласти на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 116 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код ІПН НОМЕР_1) на користь Приватного підприємства «КВМ-ТРАНС» (м.Вінниця, вул.Київська, буд.16, оф.518; 0) 61346,00грн. основного боргу та 1378,00грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

4. Строк і порядок оскарження рішення суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 14.03.2016р.

Суддя Щигельська О.І.