КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2016 р. Справа№ 910/27358/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Зеленіна В.О.

Мартюк А.І.

при секретарі: Вінницькій О.В.

За участю представників:

від позивача -Дутка І.М.,

від відповідача -Чайковська Л.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" №08-03-11/19128 від 28.12.2015

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2015 року у справі №910/27358/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Автокар-777"

до публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія

"Оранта"

про стягнення 30195грн.93коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.12.2015р. (суддя Босий В.П.) задоволено позов ТОВ «Автокар-777» та стягнуто з НАСК «Оранта» суму збитків в розмірі 30195грн.93коп., завданих транспортному засобу «МАN», який належить позивачу, внаслідок ДТП з транспортним засобом ВАЗ-2110, цивільно-адміністративна відповідальність водія якого застрахована відповідачем. Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з скаргою, в якій просить його частково скасувати та відмовити в стягненні з нього 25976грн.79коп., в іншій частині рішення господарського суду залишити без змін. Апелянт зазначив, шо позивачем неналежно визначено розмір витрат на відновлення пошкодженого в ДТП транспортного засобу «МАN» та не призначено судову автотоварознавчу експертизу для встановлення дійсного розміру витрат. Крім того, відповідач вказує на те, що у наданому позивачем експертному висновку не було застосовано коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого автомобіля.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Позивач зазначив, що ним подані належні докази в підтвердження позовних вимог, заперечення ж відповідача щодо розміру суми збитків не підтверджені жодним доказом. Що стосується незастосування коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля у висновку експерта, то такий не застосовувався, оскільки відповідно до п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів значення коефіцієнта зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та таких КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 4 роки, строк експлуатації пошкодженого автомобіля «МАN» на момент ДТП та складання експертного висновку не перевищував 4 роки.

Що стосується поданого до апеляційної скарги клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, апеляційний господарський суд зазначає, наступне.

Так, відповідно до ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. №4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Обґрунтовуючи підстави для призначення судової автотоварознавчої експертизи, відповідач зазначає, що така необхідність існує для визначення розміру збитку, завданого автомобілю позивача.

Розглянувши вказане клопотання відповідача, дослідивши питання, які були поставлені судовому експерту, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки з'ясувати вказані обставини можливо під час розгляду справи по суті, за наявними матеріалами справи.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх учасників судового процесу, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Судом встановлено, що 28.01.2015 р. о 17:25 год. по вул. Леніна в с. Ведмедівка Миронівського р-ну Київської області сталася ДТП за участю транспортного засобу ВАЗ- 2110. державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та транспортного засобу "МАМ", державний номерний знак НОМЕР_2, власником якого є ТОВ "Автокар-777".

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Дарницького районного суду міста Києва від 25.02.2015 р. у справі №753/2944/15-п, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні ДТП.

Згідно висновку експертного дослідження №046-1/15, складеного 18.02.2015 р. суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5, загальна вартість відновлювального ремонту, завданого власнику транспортного засобу "МАN" становить 53 501,36 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації ним транспортного засобу автомобіля ВАЗ-2110, застрахована ПАТ НАСК "Оранта" згідно із полісом №АІ/1465985.

Вказаним договором (поліс №АІ/1465985) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000,00 грн., франшиза - 510.00 грн.

Позивачем отримано суму страхового відшкодування у розмірі 8 804.07грн. від ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" за договором добровільного страхування наземного транспорту №2622/14-Т/ЗП114 від 30.10.2014 р. внаслідок настання спірної ДТП.

Враховуючи визначені полісом №АІ/1465985 розміри лімітів відповідальності та франшизи, отриману суму страхового відшкодування, вартість відновлювального ремонту, позивач звернувся з позовом до суду про відшкодування витрат в розмірі 30195,93 грн. (ліміт відповідальності за полісом №АІ/1465985 - ПДВ - франшиза за полісом - сплачена сума страхового відшкодування за договором №2622/14-Т/ЗП114 від 30.10.2014 р.).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини І статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

В даному випадку, особою винною у скоєнні ДТП є водій автомобіля ВАЗ-2110- ОСОБА_4

Враховуючи те, що на момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована відповідачем, отже відповідач є особою, відповідальною за шкоду, завдану пошкодженням автомобіля «МАN» внаслідок ДТП.

Що стосується заперечень викладених відповідачем в поданій апеляційній скарзі, щодо неналежного визначення позивачем розміру страхового відшкодування, то апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Верховним Судом України у Листі "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011 року роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "МАN" в результаті його пошкодження в ДТП, підтверджена Висновком автоварознавчої експертизи № 046- 1/15 від 18.02.2015 року.

Враховуючи вищевикладене. апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та стягнення з ПАТ НАСК "Оранта" страхового відшкодування у розмірі 30195,93грн.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За викладених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та матеріалах справи, прийняте відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 16.12.2015 у справі №910/27358/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" - без задоволення.

2. Справу №910/27358/15 повернути господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя О.Ф. Синиця

Судді В.О. Зеленін

А.І. Мартюк