ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016р. Справа№ 914/330/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від імені якого діє Регіональна філія «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпропетровськ

до відповідача: Державного підприємства «Львіввугілля», м. Сокаль

про стягнення 147 800 грн. 00 коп.

Суддя Мазовіта А.Б.

Секретар Юрків М.Г.

Представники:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_1, представник (довіреність №8/97-1 від 17.12.2015 р.)

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» від імені якого діє Регіональна філія «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпропетровськ звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Державного підприємства «Львіввугілля», м. Сокаль про стягнення 147 800 грн. 00 коп.

Розглянувши матеріали справи, суд визнав представлені матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду і ухвалою від 09.02.2016р. призначив розгляд справи на 29.02.2016 р. Ухвалою суду від 29.02.2016р. розгляд справи відкладався на 14.03.2016 р.

Представнику розяснено права та обовязки, передбачені ст. 22 ГПК України, заяв про відвід суду не поступало.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач при здійсненні залізничного перевезення у накладній №37719408 неправильно зазначив масу вантажу. Відповідно до положень статей 118, 122 Статуту залізниць України за невірно зазначену масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача штраф за невірно зазначену масу вантажу у залізничній накладній №37719408 в розмірі 147000грн. 00 коп.

У поданому через канцелярію суду відзиві на позовну заяву просив, враховуючи відсутність заподіяних залізниці збитків та складне фінансове становище відповідача, зменшити розмір штрафу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника сторони, суд встановив наступне.

30.07.2015 р. Державне підприємство «Львіввугілля» у вагонах №66723826 та №65397168 за залізничною накладною №37719408 зі станції відправлення Соснівка відправило вантаж на станцію призначення Світлодарськ.

При оформленні залізничної накладної №37719408 відповідачем у вагоні №66723826 було зазначено масу вантажу 69 000 кг, у вагоні №65397168 70000кг. Спосіб визначення маси на вагонних вагах (150 т).

Під час здійснення перевезення на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці було здійснено переважування вантажу у вагонах №66723826 та №65397168, в результаті якого встановлено, що у вагоні №66723826 фактична маса вантажу становить 65 100 кг, що на 3 900 кг менше, ніж зазначено у накладній №37719408, у вагоні №65397168 фактична маса вантажу становить 66 650 кг, що на 3 350 кг менше, ніж зазначено у накладній №37719408, про що 03.08.2015 р. складено акт загальної форми.

За результатами контрольного переважування вказані обставини підтвердилися, про що складено комерційний акт РА №009125/485 від 03.08.2015 р.

Частиною 2 статті 908 ЦК України передбачено, що умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно з положенням ст. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Оформлення накладної здійснюється у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. №644.

Пунктом 2.1. Правил оформлення перевізних документів передбачено, що вантажовідправником заповнюються визначені цим пунктом графи перевізних документів, зокрема, маса вантажу, якщо маса вантажу визначається відправником.

Представник відправника засвідчує правильність відомостей, указаних у перевізному документі.

Статтею 37 Статуту залізниць України передбачено, що під час здавання вантажів для перевезення відправник повинен зазначити їх масу у накладній - основному перевізному документі, який підтверджує укладення договору перевезення вантажу. За правилами статті 24 Статуту залізниць України, залізниці надано право періодично перевіряти кількість та масу вантажу, зазначених вантажовідправником у накладній.

Відповідно до п. 5. Правил приймання вантажів до перевезення, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. №644, загальна маса вантажу визначається зважуванням або розрахунковим способом. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобовязаний зазначити в накладній.

Згідно п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Крім того статтею 129 Статуту залізниць України встановлено, що обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, складеними станціями залізниць.

Відповідно до п. 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. №334, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення не збереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Як вбачається з комерційного акту РА №009125/485 від 03.08.2015 р., він складений у відповідності до вимог, предявлених до його складання Правилами складання актів. Зокрема, вказаний акт підписаний уповноваженими на це особами, переважування відбувалося на 150 тонних вагах, які пройшли державну повірку, в акті викладена уся необхідна інформація щодо характеру завантаження. В акті також зазначено, що вантаж поступив без виїмок, вагони прибули та подані під переважування у технічному стані справними.

З огляду на викладене, комерційний акт РА №009125/485 від 03.08.2015 р. є належним доказом засвідчення факту невірного зазначення відправником у залізничній накладній маси вантажу.

В силу приписів ст. 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за предявлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

У пункті 6.2. розяснення президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» від 29.05.2002 р. №04-5/601 з наступними змінами зазначено, що у застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у звязку з цим збитки.

Збитки (додаткові витрати), завдані залізниці через допущені відправником порушення, зазначені у статтях 118 та 122 Статуту, підлягають відшкодуванню відправником незалежно від сплати ним штрафу, оскільки згідно зі статтею 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

З врахуванням цих положень, позивачем правомірно нараховано штраф в сумі 147 800 грн. 00 коп.

Пунктом 3 ст. 83 ГПК України встановлено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Також відповідно до ч. 2 вказаної норми, якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналогічне право суду визначено і ч. 3 ст. 551 ЦК України, яка встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В п. 21 оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.11.2007 р. №01-8/917 «Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства» зазначено, що виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності - слід визнати право судів при винесенні рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір, з урахуванням всіх конкретних обставин справи.

Беручи до уваги складний фінансовий стан відповідача, заявлений розмір штрафу, який є порівняно великим із збитками позивача, відсутності негативних наслідків для позивача, повязаних із безпекою руху, суд дійшов висновку задоволити клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу та зменшити його до чотирьох провізних плат - до 118 240 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами та підлягають до задоволення частково в розмірі 118 240 грн. 00 коп.

Оскільки витрати позивача, повязані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби розмір неустойки судом не було зменшено, то судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України слід покласти на відповідача пропорційно до вимог, які підлягають задоволенню, без врахування зменшення розміру неустойки судом.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 551 ЦК України, ст. 230 ГК України, ст.ст. 24, 37, 118, 122 Статуту залізниць України та ст.ст. 4, 43, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 80, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Львіввугілля», Львівська область, м. Сокаль, вул. Б.Хмельницького, 26 (ідентифікаційний код 32323256) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, вул. Тверська, 5 (ідентифікаційний код 40075815) від імені якого діє Регіональна філія «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108 (ідентифікаційний код 40081237) 118 240 грн. 00 коп. штрафу, 2 217 грн. 00 коп. судових витрат.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

В судовому засіданні 14.03.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення складено 18.03.2016 р.

Суддя Мазовіта А.Б.