РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016Справа №910/2513/16
За позовом Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація»

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення 53405,05 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Глотова С.О. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов, з урахуванням прийнятої судом в порядку ст.ст. 22, 55 ГПК України заяви про зменшення позовних вимог, про стягнення 53405,05 грн. заборгованості та санкцій (ст. 625, ЦК України) за Договором оренди № 05/1285 від 12.02.2004 у зв'язку з неналежним виконання Відповідачем своїх обов'язків повернути приміщення з оренди Позивачу.

Відповідач письмових заперечень проти позову не подав, у засідання представників не направив, хоча судом були вчинені всі дії щодо належного повідомлення Відповідача про призначення справи до розгляду - ухвала суду надсилалася на адресу місцезнаходження Відповідача згідно відомостей з ЄДРЮО та ФОП та з матеріалів справи, а відтак, будь-які несприятливі наслідки такого ненаправлення представників покладаються на Відповідача.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Аналогічна правова позиція викладена в п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18. Суд приймає до уваги, що явка представників сторін у засідання обов'язковою не визнавалась. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, та перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України, здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі укладеного між Позивачем, як орендодавцем, та Відповідачем, як орендарем. Договору від 12.02.2004 (далі - Договір), в оренду Відповідачу за актом приймання-передачі було передано приміщення загальною площею 16,10 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2, під офіс (далі - Приміщення), строком користування (строк дії договору) з 12.02.2004 до 12.02.2007.

У зв'язку з закінченням строку дії Договору та не поверненням Відповідачем Приміщення з оренди у добровільному порядку Позивач звернувся до суду та рішенням Господарського суду міста Києва від 03.08.2015 у справі № 910/15038/15 Відповідача було вирішено виселити з нежилого приміщення, загальною площею 16,10 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2, та вказані обставини не потребують повторного доведення відповідно до ст. 35 ГПК України.

Відповідно до ч. З ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», строки внесення орендної плати визначаються у договорі

За умовами Договору за користування приміщенням орендар зобов'язався сплачувати орендну плату у встановленому Договором порядку та розмірі до повернення приміщення з оренди (п. 3.5)

Матеріалами справи підтверджується, що у період з 01.08.2014 по 04.02.2016 Відповідач фактично займав орендоване Приміщення поза строком дії Договору, у зв'язку з чим Позивач нарахував та заявляє до стягнення 28406,70 грн. плати за фактичне користування Приміщенням.

Розрахунок заборгованості судом перевірено та визнано обґрунтованим і арифметично правильним; розмір заборгованості є доведеним залученими до справи доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

Наявність у Відповідача вищевказаної заборгованості, яка не була погашена на час подання позову, та залишається непогашеною на даний час, Позивачем належним чином відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України та ст. 193 ГК України доведена, документально підтверджена і Відповідачем не спростована.

Судом прийнято до уваги, що матеріали справи не містять доказів, що протягом усього або частини спірного періоду з 01.08.2014 по 04.02.2016 Приміщення не могло бути використане Відповідачем через обставини, за які він не відповідає, тому наявність підстав для звільнення його від плати за фактичне користування приміщенням перед судом належними засобами доказування не доведена (ч. 6 ст. 762 ЦК України).

З огляду на все вищенаведене позовні вимоги про стягнення 28406,70 грн. плати за фактичне користування Приміщенням визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ст. 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення втрат від інфляції та 3% річних за ст. 625 ЦК України.

Розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, додані до позову, судом також перевірені та визнані обґрунтованими і арифметично правильними (зокрема, оскільки розраховані Позивачем санкції не перевищують дозволені до стягнення згідно з законом), а їх розмір є доведеним залученими Позивачем до справи вищеописаними доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

З огляду на наведене позовні вимоги про стягнення 22702,54 грн. інфляційних та 2295,81 грн. 3% річних також визнаються судом обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Судовий збір за звернення Позивач до суду з даним позовом стягується з Відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК

України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (м. Київ, вул. Володимирська, буд. 51-А; ідентифікаційний код 03366500) 28406 (двадцять вісім тисяч чотириста шість) грн. 70 коп. заборгованості за фактичне користування нежилим приміщенням. 22702 (двадцять дві тисячі сімсот дві) грн. 54 коп. втрат від інфляції, 2295 (дві тисячі двісті дев'яносто п'ять) грн. 81 коп. 3% річних, а також 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної

скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не

скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.03.2016

Суддя Р.Б. Статків