ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2016 р. Справа №922/2290/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Тихий П.В.,

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю №14-182 від 15.07.2014 року;

відповідача ОСОБА_2, за довіреністю №297 від 05.01.2016 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ, (вх.№594Х/1-41 від 26.02.2016р.), на ухвалу господарського суду Харківської області від 04.02.2016р. у справі №922/2290/13,

за заявою Харківського обласного комунального підприємства «Дирекція розвитку інфраструктури території», м. Харків,

про відстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області від 17.11.2014р. у справі,

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ,

до Харківського обласного комунального підприємства «Дирекція розвитку інфраструктури території», м. Харків,

про стягнення 23516725,75 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.02.2016р. (суддя Присяжнюк О.О.) заяву Харківського обласного комунального підприємства «Дирекція розвитку інфраструктури території» про відстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області від 17.11.2014р. у справі №922/2290/13 за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Харківського обласного комунального підприємства Дирекція розвитку інфраструктури території (м. Харків) задоволено частково.

Відстрочено виконання рішення господарського суду Харківської області від 17.11.2014р. у справі №922/2290/13 за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (м. Київ) до Харківського обласного комунального підприємства «Дирекція розвитку інфраструктури території» (м. Харків) на шість місяців до 04.08.2016р.

ПАТ «НАК «Нафтогаз України» з даною ухвалою суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом норм чинного законодавства та неповне з'ясування обставин справи, просить суд скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 04.02.2016р. у справі №922/2290/13; у задоволенні заяви Харківського обласного комунального підприємства «Дирекція розвитку інфраструктури території» про відстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області у справі №922/2290/13 відмовити в повному обсязі; покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору за подання цієї апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що посилання боржника на важкий фінансовий стан не є винятковою обставиною в розумінні ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, за наявності якої можливе надання відстрочки виконання рішення.

Ні нормами чинного законодавства ні договором не передбачено звільнення від відповідальності у зв'язку з низькою платоспроможністю населення та невиконанням державою взятих на себе зобов'язань по відшкодуванню різниці в тарифах на теплову енергію, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися або погоджувалися відповідними органами державної влади чи органами місцевого самоврядування.

Як зазначає скаржник, рішенням суду від 17.11.2014р. у даній справі стягнуто борг з Харківського обласного комунального підприємства «Дирекція розвитку інфраструктури території», однак, таке рішення на протязі тривалого часу не виконується і відповідач вже тричі звертався до суду з заявами про надання відстрочки.

Крім того, на думку позивача, надаючи систематично відстрочки виконання рішення суду не стимулює процедуру погашення, а сприяє відповідачу в подальшому порушувати свої зобовязання та порушує майнові інтереси позивача. При цьому, скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що при прийнятті оскаржуваної ухвали суд першої інстанції обмежився дослідження скрутного фінансового становища відповідача (боржника) не врахувавши докази позивача і не приймаючи до уваги його інтереси та права. Позивач також вказує, що судова практика Вищого господарського суду України свідчить про неможливість застосування відстрочки виконання рішення боржником за обставин, які він наводить у своїй заяві.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 29.02.2016р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» прийнято до провадження та призначено до розгляду.

09.03.2016р. відповідач надав через канцелярію суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№2611), в якому зазначає, що згоден з ухвалою господарського суду першої інстанції, вважає її обґрунтованою та законною, прийнятою при об'єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, наданням належної оцінки всім доводам як позивача, так і відповідача по справі, із врахуванням при цьому інтересів позивача без порушення матеріального чи процесуального права, у звязку з чим просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні 15.03.2016р. представник позивача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги у повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник відповідача проти позиції апелянта заперечував з підстав, викладених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників сторін, повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

У червні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до господарського суду з позовною заявою, в якій просило стягнути з відповідача Харківського обласного комунального підприємства «Дирекція розвитку інфраструктури території», на свою користь заборгованість за договором про закупівлю природного газу №030112-БО-32 від 28.01.2013р. на загальну суму 23516725,75 грн., а саме: основний борг 19589613,98 грн., пеня 1562420,58 грн., штраф 1651272,98 грн., 3% річних 651048,17 грн., інфляційні втрати 62370,03 грн., а також віднести на відповідача судовий збір.

Рішенням господарського суду Харківської області від 17.11.2014р. клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій задоволено; зменшено розмір стягнення штрафних санкцій на 90%; задоволено клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення частково, а саме відстрочено виконання рішення на пять місяців до 17.05.2014р.; стягнуто з Харківського обласного комунального підприємства «Дирекція розвитку інфраструктури території» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 19589613,98 грн. основного боргу, 156242,06 грн. пені, 165127,30 грн. 7% штрафу, 651048,17 грн. 3% річних, 68637,48 грн. судового збору. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 1406178,52 грн., 7% штрафу у розмірі 1486145,68 грн. та інфляційних втрат у розмірі 62370,03 грн. відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 02.02.2015р. вищевказане рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення клопотання відповідача та надання відстрочки виконання рішення на пять місяців до 17.05.2014р. з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні клопотання. В іншій частині рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

У лютому 2015р. Харківське обласне комунальне підприємство «Дирекція розвитку інфраструктури території» звернулося до господарського суду Харківської області з заявою відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України про відстрочку виконання рішення суду, яка ухвалою суду від 26.02.2015р. задоволена та надана відстрочка виконання рішення від 17.11.2014р. по справі №922/2290/13 до 18.08.2015р.

В подальшому, постановою Вищого господарського суду України від 07.04.2015р. постанову суду апеляційної інстанції від 02.02.2015р. та рішення господарського суду Харківської області від 17.11.2014р. у справі №922/2290/13 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про стягнення з Харківського обласного комунального підприємства «Дирекція розвитку інфраструктури території»інфляційних втрат у розмірі 62370,03 грн. і в цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатом нового розгляду справи №922/2290/13 в частині стягнення 62370,03 грн. інфляційних втрат, господарським судом Харківської області 25.06.2015р. прийнято рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У серпні 2015р. Харківське обласне комунальне підприємство «Дирекція розвитку інфраструктури території» звернулось до господарського суду Харківської області з заявою відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України про відстрочку виконання рішення суду, яка ухвалою суду від 19.08.2015р. задоволена та надана відстрочка виконання рішення від 17.11.2014р. по справі №922/2290/13 до 01.02.2016р.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14.09.2015р., ухвалу суду першої інстанції від 19.08.2015р. залишено без змін. Вищий господарський суд України постановою від 15.12.2015р. залишив без змін ухвалу суду першої інстанції від 19.08.2015р. та постанову суду апеляційної інстанції від 14.09.2015р.

У січні 2016р. Харківське обласне комунальне підприємство «Дирекція розвитку інфраструктури території» знов звернулося до господарського суду Харківської області з заявою відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України про відстрочку виконання рішення суду.

За результатом розгляду вищевказаної заяви, господарським судом Харківської області прийнято оскаржувану ухвалу, якою відповідачу надано відстрочку виконання рішення по справі на шість місяців, а саме до 04.08.2016р.

Суд першої інстанції приймаючи вищевказану ухвалу виходив з того, що прострочка платежів відповідача об'єктивно виникла не з його вини, а внаслідок неузгодженості в сфері виділення бюджетних коштів та не покриття тарифами собівартості енергоносіїв, у звязку з введенням в дію порядку примусового перерозподілу грошей, які направляються до ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та не передбачають погашення існуючого боргу та нарахувань на суму боргу перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України», крім того у разі отримання заборгованості з різниці у тарифах з Державного бюджету України у продовж 2016р. підприємство зможе повністю розрахуватися з позивачем та погасити заборгованість. Суд частково задовольнив заяву відповідача та надав відстрочку виконання рішення на шість місяців до 04.08.2016р., тобто на час необхідний для вирішення питання по погашенню заборгованості з різниці у тарифах, яка повинна бути компенсована з Державного бюджету. Крім того суд врахував інтереси позивача, оскільки примусове стягнення з відповідача суми боргу за цією справою не приведе до належного виконання рішення суду, а тільки погіршить становище відповідача, що може привести до його банкрутства та зупинення діяльності, яку у подальшому не можливо буде відновити.

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 121 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку предявлення наказу до виконання. Також, не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Відповідно до п.7.1.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Пленум Вищого господарського суду України в п. 7.2 Постанови «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2010р. №9 розтлумачив приписи ст. 121 Господарського процесуального кодексу України та вказав, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. ОСОБА_1, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, а тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України і за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, має право відстрочення виконання рішення. Тобто, до заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Як вбачається зі змісту заяви боржника Харківського обласного комунального підприємства «Дирекція розвитку інфраструктури території» про відстрочку виконання рішення суду, вона обґрунтована тим, що на підприємстві склалась дуже складна економічна ситуація, яка виникла у зв'язку зі збитковістю послуг з теплопостачання. До моменту прийняття нових тарифів у 2014р. тарифи на теплопостачання покривали лише на 55% витрат на їх виробництво, станом на кінець 2014р. 87% витрат на їх виробництво, фактично економічно обґрунтовані тарифи були встановлені відповідачу тільки з 1 квітня 2015р. та почнуть діяти з початком опалювального сезону 2015 - 2016р., тобто з жовтня 2015р.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи колегія суддів зазначає, що відповідач є комунальним підприємством, яке створено для задоволення потреб споживачів, у тому числі, населення та державних органів в теплопостачанні у вигляді опалення та гарячого водопостачання. Підприємство не уповноважене чинним законодавством самостійно встановлювати тарифи, які відповідають витратам за надання послуг.

Матеріалами справи підтверджується, що на підприємстві боржника склалась дуже складна економічна ситуація, яка виникла у зв'язку зі збитковістю послуг з теплопостачання.

Єдиним джерелом погашення заборгованості по зазначеній справі є виплата з Державного бюджету України заборгованості різниці у тарифах на теплову енергію, послуги водопостачання та водовідведення перед ХОКП «Дирекція розвитку інфраструктури території».

Однією з причин тяжкого економічного стану відповідача є дефіцит коштів, пов'язаний з хронічними неплатежами, в основному, з боку населення за спожиті послуги. Борги населення за комунальні послуги у відповідності до інформації про нарахування, надходження та заборгованість за теплову енергію по ХОКП «ДРІТ» досягли по теплопостачанню на суму у розмірі 29067515,88 грн. Крім того колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що заборгованість населення перед ним виникла по деяким підставам, що не залежать від його волі, зокрема, що норми діючих на цей час законів, наприклад, ч. 7 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження захищають споживачів (фізичних осіб) від примусового стягнення, у тому числі від стягнення заборгованості за комунальні послуги, однак не передбачають у даному випадку компенсації надавачам комунальних послуг, що веде до прямих збитків комунальних підприємств, до яких відноситься відповідач.

Крім населення несвоєчасно розраховуються з відповідачем бюджетні установи (організації), які заборгували суму у розмірі 998403,10 грн., у звязку з несвоєчасним фінансування цих установ з місцевого та державного бюджетів, що не залежать від волі відповідача.

Колегія суддів враховує, що обсяг заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію склав суму у розмірі 108757,395 тис. грн., яка складається з не доплаченої державою суми у розмірі 4686,295 тис. грн. за надані послуги населенню та 104071,1 тис.грн. за надані послуги бюджетним організаціям. Вказані цифри підтверджуються затвердженими розрахунками заборгованості за минулі періоди з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення, водопостачання та водовідведення, а також Департаментом житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури, як головним розпорядником коштів обласного бюджету. Крім цього, на даний час у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №345 від 04.06.2015 року «Питання погашення у 2015р. заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню» вже частково узгоджений розмір заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, водопостачання та водовідведення про що свідчать надані до суду затверджені розрахунки обсягу заборгованості за минулі періоди з різниці в тарифах та витяги з протоколів засідання територіальної комісії Харківської області з погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу станом на листопад 2015 року.

Тяжкий фінансовий стан відповідача підтверджує надана фінансова звітність (баланси та звіти про фінансові результати за півріччя 2015р. та 3 квартали 2015р., звіти про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг теплопостачання за січень-червень 2015р. та за січень-вересень 2015р., звіти про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг водопостачання та водовідведення за січень-червень 2015р. та за січень-вересень 2015р., звіти з праці за січень-вересень 2015р. по кожному структурному підрозділу відповідача) - фінансові показники відповідача в деяких випадках не змінились, а в більшості погіршилися з причин недостачі оборотних грошових коштів, тобто висновок про тяжкий фінансовий стан з моменту його підтвердження висновком судово-економічної експертизи №78 від 06.10.2014р. не змінився в бік покращення, що також підтверджує інша фінансова звітність, яка наявна у матеріалах справи.

Неможливість самостійного погашення боргу відповідачем перед позивачем без отримання належних відповідачу субвенцій з Державного бюджету підтверджує Департамент житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації у листі №03-08/321 від 21.01.2016р. Також, відповідачем надані до суду договори, рішення та акти прийому-передачі майна від міських, селищних та сільських рад, які вказують на той факт, що все майно, що знаходиться у відповідача і числиться на балансі останнього, ні є його власністю, а належить територіальним громадам, тому на нього не може бути покладене примусове стягнення боргу, також на гроші, що знаходяться на рахунках зі спеціалізованим режимом використання у відповідності до п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015р. №792 «Про забезпечення проведення розрахунків за спожитий природний газ» не може бути звернено стягнення за зобовязаннями субєктів ринку природного газу (згідно ст. 1 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» до субєктів ринку природного газу відноситься відповідач.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014р. «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу» (з наступними змінами та доповненнями) постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг регулюється порядок перерозподілу коштів отриманих ХОКП «ДРІТ» без згоди на це відповідача. Залишок грошей, що залишається у відповідача згідно встановлених нормативів розподілу грошей затверджених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг незначний, так у січні 2015р. відповідач зовсім не мав право на будь-які гроші від споживачів, у березні 2015р. відповідач міг залишити в себе 47,45% грошей отриманих від населення, на цей час має право залишити в себе 42,11 % грошей отриманих від населення, тобто саме з тієї категорії споживачів, яка гірше усього розраховується за отримані послуги та тарифи по якій не були економічно обґрунтованими, що підтверджують затверджені розрахунки обсягу заборгованості за минулі періоди з різниці в тарифах станом на листопад 2015р. При цьому, відповідачу потрібні гроші на виплату заробітної плати робітникам та на підтримання технологічного процесу виробництва теплової енергії, водопостачання та водовідведення, існує несвоєчасне отримання оплати від населенням за спожиті комунальні послуги, крім того примусове стягнення не дасть очікуваного результату, тобто виконання рішення суду, тому як примусове стягнення не можливе на гроші, що поступають на спеціальні рахунки відкриті у установах банків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014р. «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу». Крім того, вказані гроші поступають позивачу в оплату за отриманий відповідачем газ, а розмір коштів, що залишається у підприємства є незначним, що примусове стягнення за рахунок цих коштів буде відбуватися тривалий час та може зруйнувати господарську діяльність відповідача, витрати на відновлення якої будуть набагато більшими від отриманих позивачем грошей.

Субвенції, які надаються державою, не мають постійного чинного правового механізму з компенсації витрат з різниці в тарифах на теплову енергію, тому виплата такої компенсації та строки виплати у повній мірі залежать від своєчасного внесення законодавчим органом таких витрат до Закону України «Про Державний бюджет на кожний рік»; від фінансування в даному бюджетному році у повному обсязі цих витрат згідно з витратами, передбаченими Законом України «Про державний бюджет»; від строку виконання виконавчими органами влади обов'язків по перерахуванню закладених витрат бюджету у вигляді субвенцій до отримувачів.

Харківське обласне комунальне підприємство «Дирекція розвитку інфраструктури території» є важливим та значимим підприємством Харківської області, оскільки надає послуги з теплопостачання, водопостачання та водовідведення споживачам більшої частини Харківської області, майже 2 млн. осіб. Примусове стягнення боргу у період опалювального сезону, може призвести до його зриву, що негативно позначиться на якості послуг, що надаються відповідачем та соціальної напруженості серед споживачів.

Враховуючи диспозитивність норм Господарського процесуального кодексу України щодо повноважень суду при відстроченні виконання рішення, наявність реальних доказів, що підтверджують тяжкий фінансовий стан відповідача та їх виключний характер, наявність обставин, що унеможливлюють виконання рішення, а також те, що виконання даного рішення приведе до негативних наслідків для боржника припинення діяльності його підприємства щодо забезпечення потреб споживачів у тому числі населення та державних органів в теплопостачанні у вигляді опалення та гарячого водопостачання, і як наслідок унеможливить виконання рішення взагалі, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відстрочки виконання рішення господарського суду Харківської області від 17.11.2014р. у справі №922/2290/13 до 04.08.2016р., тобто на час необхідний для вирішення питання по погашенню заборгованості з різниці в тарифах, яка повинна бути компенсована з Державного бюджету.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача про наявність судової практики щодо застосування відстрочки, оскільки при розгляді справ та прийнятті судових рішень, суд, перш за все, керується приписами чинного законодавства, а не судовою практикою. При цьому, можливість використання судом положень ст. 121 Господарського процесуального кодексу України залежить від конкретних обставин справи, які суд оцінює самостійно у відповідності до норм ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції прийняв до уваги доводи лише однієї сторони і не врахував інтереси позивача, спростовуються аналізом суду обставин справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням судом норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у звязку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувана ухвала господарського суду Харківської області від 04.02.2016р. по справі №922/2290/13 має бути залишена без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 44, 49, 99, 101, 102, п.1 ст. 103, ст. ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 04.02.2016р. про відстрочку виконання рішення по справі №922/2290/13 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 17 березня 2016 року.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов

Суддя П.В. Тихий