ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2016 р.Справа № 923/1881/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді В.Б. Туренко

суддів Л.В. Поліщук, С.В. Таран

при секретарі судового засідання: А.В. Земляк

Представники сторін в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Малахіт Н-Плюс»

на рішення господарського суду Херсонської області від 29.01.2016 року

у справі № 923/1881/15

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»

до Приватного підприємства «Малахіт Н-Плюс»

про стягнення 133876,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2015 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулось до місцевого господарського суду з позовом до Приватного підприємства «Малахіт Н-Плюс» про стягнення в порядку регресу матеріальні збитки в сумі 133876,80 грн., які завдані в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовані ст. ст. 96, 993, 1172, 1187, 1191, 1194 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 222 Господарського кодексу України.

У відзиві на позов відповідач зазначив про його необґрунтованість.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 29.01.2016р. (суддя Немченко Л.М.), оформленим відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 03.02.2016р., позов задоволено в повному обсязі, стягнуто з відповідача на користь позивача в порядку регресу матеріальні збитки в сумі 133876,80 грн. та 2008,15 грн. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач 12.02.2016р. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив його змінити, позов задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача матеріальні збитки в порядку регресу в сумі 7247,34 грн. та 108,44 грн. судового збору, в решті позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 22.02.2016р. скаргу прийнято до провадження із призначенням до розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

За приписами ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

29.12.2012р. між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» (Страховик) та ПАТ «Миронівський Хлібопродукт» (Страхувальник, Вигодонабувач) укладено генеральний договір добровільного страхування наземного транспорту № 001-а/13корп-05 із Сертифікатом від 29.07.2013р. №195 та додатковою угодою до нього від 01.11.2013р. № 1. Предметом страхування є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечить закону, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом (далі ТЗ) та іншим майно, вказаним у розділах 5 та 6 цього Сертифікату. Інформація про застрахований ТЗ: марка, модель SCHMITZ SKO 24, реєстраційний номер АІ9258XO, рік випуску 2009. Строк дії договору до 30.07.2014р. (а.с. 13-20).

В матеріалах справи міститься наказ Канівській філії ПАТ «Миронівський Хлібопродукт» від 16.12.2013р. №264 про закріплення автомобілів та напівпричепів за водіями, експедиторами, відповідно до якого, зокрема, автомобіль марки «SCANIA P-380», д/н АІ1351EI та напівпричіп марки «SCHMITZ SKO 24», д/н АІ9258XO закріплено за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 23-26).

Згідно з ч. 2 ст. 8, ст. 9 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Як вбачається з пояснювальної записки водія ОСОБА_2, відомості №9327172 про дорожньо-транспортну пригоду та постанови Управління МВС України в Черкаській області від 04.02.2014р. про закриття кримінального провадження, 27.12.2013р. на автодорозі «Канів - Черкаси - Чигирин Кременчук», сталася ДТП за участю транспортних засобів «SСАNIA P-380», д/н АІ1351EI з напівпричепом марки «SCHMITZ SKO 24», д/н АІ9258XO, яким керував ОСОБА_2 та «МАN LE 8.180», д/н НОМЕР_1, що належить ПП «Малахіт Н-Плюс», яким керував ОСОБА_3 У результаті ДТП пошкоджено застрахований у АТ «СК «АХА Страхування» транспортний засіб, який належить ПАТ «Миронівський Хлібопродукт» на праві приватної власності (а.с. 27, 31-32).

У відповідності до п. 5 ст. 21 Закону України «Про страхування» страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування.

В матеріалах справи наявне повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку та заява на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с. 21-22).

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

30.01.2015р. ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на підставі рахунків страхового відшкодування від 13.02.2014р. №Р/066 (на суму 182376,80 грн.), від 03.03.2014р. №Р/088 (на суму 4200,00 грн.) на проведення ремонту напівпричепу «SCHMITZ SKO 24», д/н АІ9258XO, складено страховий акт №1.001.13.20069/VЕSКО2253, затверджений заступником голови правління з розрахунком суми страхового відшкодування в розмірі 183876,80 грн., що належить до сплати ПАТ «Миронівський Хлібопродукт» (а.с. 78, 80, 84).

За умовами п.п. 2, 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний, зокрема, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Як вбачається з платіжного доручення від 03.02.2015р. №155282 ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» здійснило виплату Канівській філії ПАТ «Миронівський Хлібопродукт» страхового відшкодування в розмірі 183876,80 грн. (а.с. 86).

Відповідно до лімітів відповідальності по полісу АС/3001552, ПрАТ «СК «Уніка» надало своєму страхувальникові страховий захист та сплатило на користь ПАТ «Миронівський Хлібопродукт» суму страхового відшкодування в розмірі 50000,00 грн. (а.с. 33).

В матеріалах справи наявна претензія ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» від 05.08.2015р. вих. № ЛВ 9368 на адресу ПП «Малахіт Н-Плюс», якою страхова компанія просила підприємство компенсувати в порядку регресу її витрати у розмірі 133876,80 грн. (183876,80-50000,00) - а.с. 42.

Вказана претензія залишилась поза увагою ПП «Малахіт Н-Плюс», що і стало підставою для звернення ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» з даним позовом.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що ним надано усі необхідні документи, що підтверджують факт настання страхового випадку (дорожньо-транспортної пригоди), обставини її настання, вини ОСОБА_3 та розміру завданої шкоди.

За твердженням відповідача, умовами генерального договору добровільного страхування наземного транспорту від 29.12.2012р. №001-а/13-корп-05 встановлено, що страхове відшкодування сплачується шляхом перерахунку суми коштів на рахунок СТО, проте згідно платіжного доручення від 03.02.2015р. №155282 його сплачено на рахунок Канівської філії ТОВ «Миронівський хлібопродукт». За змістом п. 11.11 означеного договору страхове відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених у кошторисі збитків, який в матеріалах справи відсутній. Крім того, позивачем не надано доказів встановлення вартості відновлювального ремонту, розрахованої на підставі даних авторизованого СТО для причепів Schmitz, що є умовою виплати відшкодування. Сума взята з рахунку ПП «Гроцький транс експедиція», основним видом діяльності якого є вантажоперевезення. Отже, на думку відповідача, позивач не має права регресної вимоги до відповідача, страхове відшкодування, сплачене страховою компанією відповідача було достатньо для відшкодування понесених збитків.

Як зазначив позивач, розрахунок суми страхового відшкодування складено на підставі виставлених після огляду т/з рахунків СТО. Сума страхового відшкодування була перерахована ПрАТ «СК «АХА Страхування» на банківський рахунок Канівської філії ВАТ «Миронівський хлібопродукт» у зв'язку з тим, що філія, з метою прискорення ремонту, самостійно здійснила витрати на відновлення пошкодженого т/з. Перерахування коштів на рахунок філії, не порушує умов генерального договору добровільного страхування наземного транспорту від 29.12.2012р. №001-а/13-корп-05/195.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог повністю, з огляду на слідуюче.

За змістом ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Статтею 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За умовами ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає в себе певні елементи: шкода; протиправність поведінки особи, яка заподіяла шкоду; причинний зв'язок між ними; вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності.

Постановою Управління МВС України в Черкаській області від 04.02.2014р. встановлено, що відповідно до висновку технічної експертизи від 23.01.2014р. №38/14-23 у причинному звязку з виникненням ДТП, з технічної точки зору, знаходилися невідповідності дій водія автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_3 вимогам п. 13.1. Правил дорожнього руху України (а.с. 32).

Відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Частиною 1 ст. 1191 Цивільного кодексу встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з підпунктом «г» п. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про задоволення позову цілком правомірним, обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству.

Доводи скаржника стосовно того, що позивачем перераховані кошті не Страхувальнику - ПАТ «Миронівський Хлібопродукт», а її Канівській філії не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки у повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку Страхувальник в особі ОСОБА_4 зазначив реквізити в якості отримувача Канівську філію ПАТ «Миронівський Хлібопродукт» (а.с. 21-22). Більш того, саме Канівська філія ПАТ «Миронівський Хлібопродукт» з метою прискорення відновлення пошкодженого ТЗ самостійно оплатила необхідну суму на рахунок СТО, про що свідчать платіжні доручення від 04.03.2014р. №41362038 (на суму 182376,80 грн.), від 11.03.2014р. №43154019 (на суму 4200,00 грн.) - а.с. 79, 81.

Також безпідставними є доводи скаржника, що обґрунтованим та законним було б рішення про стягнення різниці між розміром матеріальної шкоди, розрахованою згідно до вимог законодавства 57247,34 грн. (відповідно висновку автоварозначвої експертизи від 31.04.2014р. №19/14-23, посилання на який є в постанові Управління МВС України в Черкаській області від 04.02.2014р.) і страховим відшкодуванням, яке сплачено страховою компанією скаржника 50000,00 грн., тобто 7247,34 грн., оскільки висновок автоварознавчої експертизи є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, а не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним підтвердженням збитків, які підлягають відшкодуванню є рахунки страхового відшкодування від 13.02.2014р. №Р/066 (на суму 182376,80 грн.), від 03.03.2014р. №Р/088 (на суму 4200,00 грн.) на проведення ремонту напівпричепу «SCHMITZ SKO 24, складені ПП «Гроцький Транс Експедиція» (види діяльності, зокрема, код КВЕД 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів а.с. 61), в якому зазначається перелік товарів, їх кількість та ціна. Крім того, перелік авторизованих СТО, що публікується в Бюлетені автотоварознавця є рекомендованим.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують вищенаведене, а відтак судова колегія не вбачає підстав для її задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Херсонської області від 29.01.2016 року у справі № 923/1881/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови складено 22.03.2016р.

Головуючий суддя В.Б. Туренко

Суддя Л.В. Поліщук

Суддя С.В. Таран