РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2016Справа №910/31869/15

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Український стандарт"

до Київської міської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання незаконним та скасування рішення

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники:

від позивача: Копил Н.В.- предст. за дов.;

від відповідача: Рог О.В. - предст. за дов.;

від третьої особи: Лавренюк Б.С. - предст. за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Український стандарт" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради "Про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між Київською міською радою та ТОВ "Український стандарт" від 26.03.2009 року № 66-6-00508, № 66-6-00509, № 66-6-00510, № 66-6-00511 на підставі рішення Київської міської ради від 26.06.2007 року № 956/1617" від 16.12.2014 № 716/716.

Позовні вимоги обґрунтовані незаконним винесенням рішення Київської міської ради від 16.12.2014 року №716/716 "Про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між Київською міською радою та ТОВ "Український стандарт" від 23.03.2009 року №66-6-00508, №66-6-00509, №66-6-00510, №66-6-00511 на підставі рішення Київської міської ради від 26.06.2007 року №956/1617. При прийнятті даного рішення Київська міська рада керувалась ст.32 Закону України "Про оренду землі", п.п. 8.4., 11.4. Договору оренди, а саме не завершено забудову земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою в установленому порядку, але не пізніше ніж через три роки з моменту державної реєстрації договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2015 порушено провадження у справі № 910/31869/15 та призначено до розгляду на 02.02.2016.

Розгляд справи відповідно до ст. 77 ГПК України відкладався.

Ухвалами суду від 18.02.2016 відповідно до ст. 69 ГПК України продовжено строк розгляду спору у справі № 910/31869/15 на п'ятнадцять днів, а також залучено до участі у справі в процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та відкладено розгляд справи на 04.03.2016.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи, що оскаржувані рішення були прийняті у відповідності до Земельного кодексу України, Закону України "Про оренду землі", Закону України "Про місцеве самоврядування". Відповідач вказує, що позивачем не виконано умови договору щодо забудови земельної ділянки, про що свідчить відсутність проведення будівельних робіт.

Згідно письмових пояснень третьої особи, наданих суду 04.03.2016, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради зазначає, що оскаржуване рішення прийняте у відповідності до положень Земельного кодексу України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Закону України "Про оренду землі", а відтак вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними.

В судовому засіданні 04.03.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, присутніх в судовому засіданні, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі Рішення Київської міської ради № 956/1617 від 26.06.2007 року "Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю "Український стандарт" земельних ділянок для будівництва дитячих майданчиків, закладу громадського харчування сезонного типу, атракціонів та спортивно-розважального комплексу в парку "Перемога" у Дніпровському районі м. Києва" між Київською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Уукраїнський стандарт" (орендар) було укладено чотири Договори оренди земельних ділянок від 13.03.2009 (надалі - "договори"), які 26.03.2009 року зареєстровані Головним управлінням земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у книзі записів державної реєстрації договорів за № 66-6-00508, № 66-6-00509, № 66-6-00510 та № 66-6-00511.

Відповідно до пункту 1.1. вказаних договорів орендодавець на підставі рішення Київської міської ради № 956/1617 від 26.06.2007 року, за актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельні ділянки, визначені договорами.

Відповідно до пункту 2.1. Договорів об'єктами оренди є земельні ділянки за наступними характеристиками: - місце розташування - парк "Перемога" у Дніпровському районі м. Києва; розміри - 676 кв.м., 11401 кв.м., 1736 кв.м. та 1522 кв.м.; цільове призначення - будівництво дитячих майданчиків, спортивно-розважального комплексу, атракціонів та закладів громадського харчування сезонного типу; кадастрові номери - :66:134:0009, :66:134:0060, :66:134:0061 та :66:134:0062.

Відповідно до пункту 3.1 цих договорів їх укладено на 10 років.

Згідно із наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі земельних ділянок від 26.03.2009 року позивач прийняв у своє володіння та користування вказані земельні ділянки.

Пунктами 8.4. вище перелічених договорів оренди встановлено обов'язки орендаря земельної ділянки, зокрема, завершити забудову земельних ділянок в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою в установленому порядку, але не пізніше, ніж через три роки з моменту державної реєстрації Договорів; використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення, своєчасно вносити орендну плату.

Відповідно до пунктів 11.4 - 11.6 зазначених договорів, договори можуть бути розірвані за рішенням суду, в порядку, встановленому законом, в односторонньому порядку за ініціативою орендодавця, із звільненням орендодавця від відповідальності, згідно з Господарським кодексом України, в разі, коли орендар використовує земельну ділянку способами, які суперечать екологічним вимогам, не за цільовим призначенням, систематично (протягом півроку) не сплачує орендну плату, порушення строків завершення забудови земельної ділянки, встановлених пунктом 8.4 Договору, здійснення без згоди орендодавця передачі або відчуження права користування земельною ділянкою третім особам. Договори можуть бути достроково розірвані у разі невиконання або неналежного виконання орендарем обов'язків, визначених у пунктах 5.1 та 8.4 договорів. Розірвання договорів не потребує укладення додаткових угод. Договори вважаються розірваними з моменту прийняття орендодавцем відповідного рішення, якщо інше не встановлено рішенням.

16.12.2014 року Київською міською радою прийнято рішення № 716/716 "Про розірвання договорів оренди земельних ділянок, укладених між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український стандарт" від 26.03.2009 № 66-6-00508, № 66-6-00509, № 66-6-00510, № 66-6-00511 на підставі рішення Київської міської ради від 26.06.2007 року № 956/1617".

Відповідно до зазначеного рішення Київська міська рада вирішила розірвати Договори оренди земельних ділянок від 26.03.2009 № 66-6-00508, № 66-6-00509, № 66-6-00510, № 66-6-00511 (загальною площею 1,53 га), укладені між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український стандарт" на підставі рішення Київської міської ради від 26.06.2007 року № 956/1617 "Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Український стандарт" земельних ділянок для будівництва дитячих майданчиків, закладу громадського харчування сезонного типу, атракціонів та спортивно-розважального комплексу в парку "Перемога" у Дніпровському районі м. Києва".

При прийнятті оскаржуваного рішення № 716/716 від 16.12.2014 року Київська міська рада керувалась ст. 9 Земельного кодексу України, ст. 32 Закону України "Про оренду землі" та пунктами 8.4, 11.4. зазначених вище договорів, а саме нездійснення забудови у встановлені строки.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом зазначає, що оскаржуване рішення Київської міської ради № 716/716 від 16.12.2014 року є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки з боку орендаря відсутні порушення умов договору оренди, зокрема, щодо використання землі не за цільовим призначенням орендарем, що, на думку позивача, є основним при прийнятті відповідачем оскаржуваного рішення, а не невикористання земельної ділянки для забудови протягом трьох років підряд.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. За статтею 13 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією, здійснюють від імені Українського народу права власника щодо об'єктів права власності Українського народу, в тому числі щодо землі, яка знаходиться в межах території України.

Згідно ст. 140, 143 та 144 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України, що здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування; територіальні громади безпосередньо або через утворені ними органи управляють майном, що є в територіальній власності, вирішують інші питання, віднесені законом до їх компетенції; вирішуючи питання місцевого значення, органи місцевого самоврядування в межах визначених законом повноважень приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Статтею 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Відтак, з аналізу наведених правових норм вбачається, що реалізуючи надані Конституцією та законодавством України повноваження у галузі земельних відносин, Київська міська рада зобов'язана діяти виключно в межах наданих їй повноважень та в інтересах її територіальної громади, дотримуючись приписів законодавства України у своїй діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

За приписами статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України, яка кореспондується зі ст. 1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, за частиною 3 наведеної статті встановлено, що у разі односторонньої відмови від договору повністю або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно ч. 4 ст. 31 Закону України "Про оренду землі" розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

За приписами статті 32 Закону України "Про оренду землі", на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Таким чином, наведене вище правове регулювання не містить заборони для сторін договору оренди земельної ділянки передбачити випадки розірвання договору в односторонньому порядку шляхом вчинення стороною одностороннього правочину, що оформляється прийняттям рішення у встановленому порядку.

Дослідивши умови договорів оренди, зокрема їх п. 11.4, судом встановлено, що сторони погодили, що договір може бути розірваний в односторонньому порядку за ініціативою орендодавця, із звільненням орендодавця від відповідальності, згідно з Господарським кодексом України, в разі, зокрема, порушення строків завершення забудови земельної ділянки, встановлених пунктом 8.4 договорів, відповідно до якого орендар зобов'язаний завершити забудову земельних ділянок в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою в установленому порядку, але не пізніше, ніж через три роки з моменту державної реєстрації Договорів.

Суд зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення від 16.12.2014 № 716/716, Київська міська рада керувалась саме статтею 32 Закону України "Про оренду землі" та пунктами 8.4 та 11.4 договорів оренди земельних ділянок від 26.03.2009, вказавши, що позивач не виконував умови договору оренди в частині завершення забудови земельної ділянки у строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою у встановленому порядку, тобто не пізніше ніж через три роки з моменту державної реєстрації договорів, які в свою чергу були зареєстровані в 2009 році.

Відтак посилання позивача на те, що підставою для розірвання договорів оренди земельних ділянок є використання землі не за цільовим призначенням є необґрунтованими та непідтвердженими.

Згідно з приписами частини 1 статті 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані: забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки; додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Позивач, в позовній заяві зазначає, що він сумлінно виконував взяті на себе договірні зобов'язання, зокрема ним було здійснено ряд підготовчих робіт та розпочато процедуру оформлення документації для будівництва дитячих майданчиків, закладу громадського харчування сезонного типу, атракціонів та спортивно-розважального комплексу, на підтвердження чого надав наступні документи: акт обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню № 423 від 12.05.2009; погодження Головного управління культури та мистецтва м. Києва - схеми проходження кабельної траси для електропостачання закладу громадського харчування від 26.06.2009; дозвіл КМДА на розміщення тимчасової споруди від 29.07.2009; висновок Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища щодо можливості розміщення тимчасової споруди № 04-0204-09 від 28.07.2009; висновки про відповідність намірів забудови земельної ділянки від 05.11.2009; містобудівні умови і обмеження забудови земельних ділянок для проектування та будівництва спортивно-розважального комплексу у парку "Перемога" від 20.04.2010; містобудівні умови і обмеження забудови земельних ділянок для проектування та будівництва закладу громадського харчування сезонного типу у парку "Перемога" від 20.04.2010 та ін.

Законом України від 02.12.2010 року "Про мораторій на видалення зелених насаджень на окремих об'єктах благоустрою зеленого господарства м. Києва" було введено мораторій строком на 5 років на видалення зелених насаджень на таких об'єктах благоустрою зеленого господарства м. Києва, зокрема, скверах, ботанічних садах, парках, лісопарках, рекреаційних зонах, лісах м. Києва (ст. 2 вказаного Закону).

Разом з тим, незважаючи на те що, з огляду на місце розташування, наданих позивачу в оренду земельних ділянок, а саме: парк, та положення Закону України "Про мораторій на видалення зелених насаджень на окремих об'єктах благоустрою зеленого господарства м. Києва" позивач фактично і не міг виконати умови договору щодо завершення забудови земельної ділянки у строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою у встановленому порядку, тобто не пізніше ніж через три роки з моменту державної реєстрації договорів, вказане автоматично не має наслідком зміну положень договорів оренди щодо підстав його розірвання в односторонньому порядку, визначеному та погодженому сторонами під час їх укладання.

З огляду на вищевикладене, та враховуючи те, що позивачем не виконані взяті на себе договірні зобов'язання щодо завершення забудови земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою в установленому порядку, але не пізніше, ніж через три роки з моменту державної реєстрації договорів оренди, рішення Київської міської ради від 16.12.2014 № 716/716 "Про розірвання договорів оренди земельних ділянок, укладених між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український стандарт" від 26.03.2009 № 66-6-00508, № 66-6-00509, № 66-6-00510, № 66-6-00511 на підставі рішення Київської міської ради від 26.06.2007 року № 956/1617" прийняте в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України.

За таких обставин, рішення Київської міської ради від 16.12.2014 № 716/716 "Про розірвання договорів оренди земельних ділянок, укладених між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український стандарт" від 26.03.2009 № 66-6-00508, № 66-6-00509, № 66-6-00510, № 66-6-00511 на підставі рішення Київської міської ради від 26.06.2007 року № 956/1617" не суперечить вимогам вищезазначеного законодавства України, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для визнання його незаконним та скасування.

З огляду на зазначене, вимоги позивача про визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради від 16.12.2014 № 716/716 "Про розірвання договорів оренди земельних ділянок, укладених між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український стандарт" від 26.03.2009 № 66-6-00508, № 66-6-00509, № 66-6-00510, № 66-6-00511 на підставі рішення Київської міської ради від 26.06.2007 року № 956/1617", яким розірвано договори оренди земельних ділянок, укладені між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український стандарт" від 26.03.2009 № 66-6-00508, № 66-6-00509, № 66-6-00510, № 66-6-00511 є безпідставними, необґрунтованими, недоведеними та такими, що спростовуються матеріалами справи, а відтак суд відмовляє в їх задоволенні.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України залишаються за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суддя Л.М. Шкурдова

Повне рішення складено: 14.03.2016р.