ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"25" лютого 2016 р. Справа № 911/5489/15

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Спецагроальянс, м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Комплекс Агромарс, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Гаврилівка

про стягнення 408104,21 грн.

за участю представників

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_1 (дов. № 04/КАМ/Ю від 31.12.2015 р.);

Встановив:

товариство з обмеженою відповідальністю Спецагроальянс (далі-позивач) звернулося до господарського суду Київської області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Комплекс Агромарс (далі-відповідач) про стягнення 388637,30 грн., з яких 387639,00 грн. заборгованості за договором поставки товару № 711/2014/КАМ/0 від 02.09.2014 р., 934,58 грн. пені та 63,72 грн. 3 % річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки № 711/2014/КАМ/0 від 02.09.2014 р., у звязку з чим за ним утворилася заборгованість у сумі 387639,00 грн. В звязку з наявністю вказаної заборгованості позивачем на підставі п. 6.3.1 договору нараховано відповідачу 934,58 грн. пені та на підставі ст. 625 ЦК України 63,72 грн. 3 % річних.

14.01.2016 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання від 14.01.2016 р., в якому відповідач просить суд справи № 911/5489/15, № 911/5461/15, № 911/5460/15, № 911/5409/15, № 911/5462/15 обєднати в одне провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 ГПК України суддя має право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, в одну справу, про що зазначається в ухвалі про порушення справи або в рішенні. За клопотанням сторін або з власної ініціативи суд об'єднує кілька вимог, що випливають з корпоративних відносин і пов'язані між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Згідно з ч. 19 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-08/530 від 29.09.2009 р. «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України» передбачене частиною другою статті 58 ГПК об'єднання кількох однорідних справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, в одну справу ставиться законом у залежність від того, чи здійснюється розгляд відповідних справ одним і тим же суддею господарського суду.

Оскільки в провадженні судді Рябцевої О.О. перебуває лише справа № 911/5489/15, тоді як справи № 911/5461/15, № 911/5460/15, № 911/5409/15 та № 911/5462/15 перебувають у провадженнях інших суддів господарського суду Київської області, зазначене клопотання відповідача про обєднання справ в одне провадження задоволенню не підлягає.

29.01.2016 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшли заперечення від 22.01.2016 р.

01.02.2016 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшла заява № 16 від 29.01.2016 р. про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 387639,00 грн. заборгованості, 19158,92 грн. пені, 1306,29 грн. 3 % річних, всього 408104,21 грн.

Таким чином, господарським судом розглядаються позовні вимоги про стягнення з відповідача 387639,00 грн. заборгованості, 19158,92 грн. пені, 1306,29 грн. 3 % річних, всього 408104,21 грн.

04.02.2016 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшли пояснення № 17 від 03.02.2016 р.

15.02.2016 р. до господарського суду Київської області від представників сторін надійшла заява від 15.02.2016 р. про затвердження мирової угоди, в якій сторони просять суд затвердити мирову угоду та припинити провадження у справі. До зазначеної заяви додано мирову угоду від 15.02.2016 р.

У судовому засіданні 16.02.2016р. судом мирову угоду від 15.02.2016р. затверджено не було, так як вона не відповідає вимогам ст. 78 ГПК України, що неуможливлює затвердження даної мирової угоди.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.02.2016р. розгляд справи було відкладено на 25.02.2016р.

25.02.2016 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшла заява № 20 від 22.02.2016 р., в якій позивач повідомляє суд, що відповідачем платіжним дорученням № НОМЕР_1 від 11.02.2016 р. було здійснено оплату основного боргу в повному обсязі у сумі 387639,00 грн., відмовляється від стягнення 19158,92 грн. пені, 1306,29 грн. 3 % річних та просить суд судовий збір у сумі 6121,56 грн. стягнути з відповідача. До зазначеної заяви позивачем додано платіжне доручення № НОМЕР_1 від 11.02.2016 р. на суму 387639,00 грн.

В судовому засіданні 25.02.2015 р. представник відповідача просив суд припинити провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

02.09.2014 р. між товариством з обмеженою відповідальністю Спецагроальянс (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю Комплекс Агромарс (покупець) було укладено договір поставки № 711/2014/КАМ/0.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобовязується поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобовязується прийняти цей товар і своєчасно здійснити його оплату.

Згідно з п. 2.1 договору кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю товару вказуються в рахунках-фактурах та передбачається у накладних документах на кожну окрему партію товару.

Пунктом 4.3. договору передбачено, що оплата товарів покупцем проводиться в порядку 100 % після оплати за товар шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 21 календарного дня з дати поставки товару та підписання сторонами видаткових накладних.

Відповідно до п. 9.1. договору даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2015 р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань за даним договором.

На виконання умов договору позивач 30.11.2015 р. поставив, а відповідач прийняв товар на суму 387639,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною № 449 від 30.11.2015 р.

Для отримання зазначеного товару відповідачем видано довіреність № БК-1 377 від 30.11.2015 р. на імя ОСОБА_2

Однак, відповідач в порушення умов договору станом на час звернення позивача до суду із даним позовом за отриманий товар взагалі не розрахувався, в звязку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 387639,00 грн. заборгованості за договором поставки № 711/2014/КАМ/0 від 02.09.2014 р.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач після порушення провадження у справі платіжним дорученням № НОМЕР_1 від 11.02.2016 р. в повному обсязі погасив заборгованість у сумі 387639,00 грн. за отриманий 30.11.2015 р. від позивача за видатковою накладною № 449 від 30.11.2015 р. товар за договором поставки № 711/2014/КАМ/0 від 02.09.2014 р.

Таким чином, оскільки заборгованість у сумі 387639,00 грн. за договором поставки № 711/2014/КАМ/0 від 02.09.2014 р. сплачена відповідачем позивачу, то предмет спору в цій частині позову відсутній, тому провадження у справі в частині позовної вимоги про стягнення 387639,00 грн. заборгованості підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Крім того, в заяві № 20 від 22.02.2016 р. позивач також відмовляється від стягнення 19158,92 грн. пені та 1306,29 грн. 3 % річних.

Зазначена заява підписана директором ТОВ «Спецагроальянс» ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 ГПК України господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Господарський суд, розглянувши заяву позивача в частині відмови від стягнення 19158,92 грн. пені, 1306,29 грн. 3 % річних та встановивши, що вона не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів, приймає відмову від позову.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Враховуючи викладене, провадження у справі № 911/5489/15 в частині позовної вимоги про стягнення 387639,00 грн. заборгованості підлягає припиненню відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, а в частині позовних вимог про стягнення 19158,92 грн. пені та 1306,29 грн. 3 % річних підлягає припиненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Позивач в заяві № 20 від 22.02.2016 р. також просить суд стягнути з відповідача 6121,56 грн. судового збору.

Відповідно до ч. 1 п. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки даний спір виник внаслідок невиконання відповідачем зобовязання з оплати вартості поставленого товару за договором поставки № 711/2014/КАМ/0 від 02.09.2014 р., тобто з вини відповідача, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України у сумі 5814,58 грн. за позовну вимогу про стягнення у сумі 387639,00 грн. боргу. Судовий збір за позовні вимоги про стягнення 19158,92 грн. пені та 1306,29 грн. 3 % річних відповідно до ч. 1 п. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача стягненню не підлягає.

Керуючись ч. 2 ст. 49, п.п. 1-1, 4 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

у х в а л и в :

1. Провадження у справі № 911/5489/15 припинити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Комплекс Агромарс (07350, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Гаврилівка, код 30160757) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Спецагроальянс» (49000, м. Дніпропетровськ, Красногвардійський район, вул. Чичеріна, буд. 21, офіс 603, код 39275124) 5814,58 грн. (пять тисяч вісімсот чотирнадцять грн. 58 коп.) судового збору.

Суддя О.О. Рябцева