ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.03.2016 Справа № 920/35/16

Господарський суд Сумської області, у складі судді Зайцевої І.В. при секретарі судового засідання Пономаренко Т.М., розглянувши матеріали справи № 920/35/16

за позовом: Дочірнього сільськогосподарського підприємства Родючість, с. Склярівка Сумського району Сумської області,

до відповідачів: 1) Головне управління Держгеокадастру у Сумській області

2) Сумської районної державної адміністрації Сумської області, м. Суми,

за участю: Сумської місцевої прокуратури

про визнання переважного права на укладення договору оренди,

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 08.04.2015 № б/н),

від відповідачів: 1) ОСОБА_2,

2) ОСОБА_3,

прокурор: Ольхова О.С.

Суть спору: позивач просить суд визнати за Дочірнім сільськогосподарським підприємством Родючість переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі укладеного 28.12.2007 та зареєстрованого у Сумському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП Центр Державного земельного кадастру при Держкомзему України 08.05.2008 за № 45) на земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 55,1608 га, які знаходяться на території Северинівської сільської ради Сумського району Сумської області.

22.01.2016 представник першого відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, посилаючись на те, що позивач повинен був повідомити Головне управління щодо бажання поновити договір оренди землі, відповідно до законодавства 08.04.2013. У даному випадку позивачем порушено умови договору, що в свою чергу не дало змоги Головному управлінню своєчасно перевірити виконання орендарем умов договору для прийняття рішення про поновлення договору оренди землі. Перший відповідач вважає, що позиція позивача є недоведеною, необґрунтованою та такою, що суперечить чинному законодавству, у звязку з чим просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

25.01.2016 представник другого відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог, та зазначає, що відповідно ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції відповідно Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності від 06.09.2012р. №5245) починаючи з 01.01.2013 районні державні адміністрації позбавлені права розпоряджатися землями сільськогосподарського призначення. З цього часу повноваження щодо передання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб віднесені до центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин (Держземагенство) та його територіальних органів. Отже, Сумська райдержадміністрація не могла поновити дію зазначеного договору.

25.01.2016 Сумська місцева прокуратура подала до суду заяву про вступ прокурора у справу в порядку ст. 29 Господарського процесуального кодексу України для представництва інтересів Головного управління Держземагентства в Сумській області та Сумської районної державної адміністрації.

Від прокурора до суду надійшли заперечення на позов, у яких він наголошує, що позивачем не були дотримані вимоги ст. 33 Закону України Про оренду землі, тому подальше надання даної земельної ділянки для сільськогосподарського використання повинно проводитись виключно на загальних підставах у порядку, передбаченому главою 21 Земельного кодексу України.

27.01.2016 представник першого відповідача подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи копії відмови ДСП «Родючість» від 27.05.2013 № 1761 та копію клопотання ДСП «Родючість» про участь в аукціоні від 14.10.2014 № 7.

22.02.2016 представник позивача подав до суду клопотання про продовження строку розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 22.02.2016 продовжив строк розгляду справи до 21.03.2016.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. В обґрунтування своєї позиції по справі подав додаткові письмові пояснення та клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів, а саме: копію листа Сумської РДА від 30.07.2013 № 1986, копію листа Сумської РДА від 05.06.2013 № 518/07-1407, копію листа-повідомлення № 2 від 19.04.2013, копію додаткової угоди, копію листа-повідомлення із штампом прийняття 22.03.2013 № 518/07, копію листа Сумської РДА від 08.07.2015 № 1790.

Представник першого відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник другого відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та зазначав, що не мав законних підстав для поновлення спірного договору оренди землі.

Прокурор в судовому засіданні проти позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачу та відповідачу для підготовки до судового засідання та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, представників сторін та оцінивши надані докази, суд встановив.

28.12.2007р. між Сумською райдержадміністрацією (орендодавець) та ДСП Родючість (орендар) укладено договір оренди землі (далі договір), відповідно до умов якого, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Северинівської сільської ради Сумського району, Сумської області (п. 1 договору).

Відповідно до п. 2 договору в оренду передається земельні ділянки загальною площею 55,1608 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки 605145,72 грн. (п. 5 договору).

Згідно п. 8 договору його укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п. 9 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі 9077,19 грн. за рік, що становить 1,5 % нормативно грошової оцінки земельних ділянок.

Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 5 денний термін після державної реєстрації цього договору за актом її прийняття передачі (п. 20 договору).

Згідно п. 34 договору його дія припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку встановленому законом; ліквідації юридичної особи - орендаря, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 40 договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Вказаний договір підписано, скріплено печатками сторін та зареєстровано у Сумському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України про що у державному реєстрі земель вчинено запис 08.05.2008р. за №45.

22.03.2013 позивач звернувся до Сумської райдержадміністрації з листом-повідомленням про продовження строку дії договору оренди землі від 28.12.2007 строком на 10 років.

Як вбачається з матеріалів справи (листи Сумської РДА № 518/07-1407 від 05.06.2013 та № 1986 від 30.07.2013), 19.04.2013 спеціалістами управління агропромислового розвитку керівнику ДСП Родючість було надано розяснення про зміни в чинному законодавстві України щодо порядку надання/поновлення договорів оренди на земельні ділянки сільськогосподарського призначення.

Враховуючи ці факти позивачем 19.04.2013 на адресу першого відповідача був направлений лист-повідомлення № 2 з проханням поновити строк дії договору оренди землі від 28.12.2007 на 10 років.

Також, було надано проект додаткової угоди до зазначеного договору оренди землі, в якій пропонувалося поновити договір на 7 років.

Листом № 1761 від 27.05.2013 ГУ Держземагенства у Сумській області відмовило позивачу у поновленні вищезазначеного договору оренди землі через пропущення строку для звернення з клопотанням про таке поновлення договору.

14.10.2014 позивач звернувся до першого відповідача з клопотанням про учать у аукціоні щодо спірної земельної ділянки, зазначивши підстави участі відсутність факту поновлення договору оренди спірної земельної ділянки.

Позивач, вважаючи, що діями відповідачів порушено його право на користування земельними ділянками, наданими йому за умовами договору оренди від 28.12.2007, звернувся до господарського суду з вимогою про поновлення договору оренди землі від 28.12.2007 та визнання укладеною з моменту набрання рішенням законної сили додаткової угоди до цього договору.

Так, позивач зазначає, що в строк передбачений положеннями договору та Закону України Про оренду землі (за місяць до закінчення строку його дії) письмово повідомив Сумську районну державну адміністрацію Сумської області (орендодавця) про намір продовжити дію договору.

На думку ДСП Родючість, враховуючи той факт, що після закінчення строку дії договору оренди позивач продовжує користуватися земельною ділянкою, а також те, що орендодавець протягом встановленого чинним законодавством місячного строку не висловив письмових заперечень, договір оренди земельної ділянки від 28.12.2007р. підлягає поновленню.

В свою чергу, Сумська районна державна адміністрація Сумської області, заперечуючи проти позовних вимог, зазначає, що відповідно ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції відповідно Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності від 06.09.2012р. №5245) починаючи з 01.01.2013р. районні державні адміністрації позбавлені права розпоряджатися землями сільськогосподарського призначення. З цього часу повноваження щодо передання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб віднесені до центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин (Держземагенство) та його територіальних органів. Отже, Сумська райдержадміністрація не могла поновити дію зазначеного договору.

Перший відповідач у своїх відзивах також заперечував проти позиції позивача та вказував, що він повинен був повідомити Головне управління про своє бажання поновити договір оренди землі відповідно до положень законодавства в строк до 08.04.2013. Невиконання позивачем вказаної умови не дало змоги Головному управлінню своєчасно перевірити виконання орендарем умов договору оренди, що стало підставою для відмови у його поновленні.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Частиною четвертою статті 4 Закону України Про оренду землі встановлено, що орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.05.2012 № 258 затверджено Положення про Головне управління Держземагенства в області, яке є територіальним органом Державного агентства земельних ресурсів України та йому підпорядковане.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.01.2013 № 40 доповнено пункт 4 Положення новим підпунктом 4.32, згідно з яким Головне управління відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб в межах області.

Таким чином, відповідно до змін, внесених до земельного законодавства України, з 25.01.2013 повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб в межах області віднесено до компетенції Головного управління Держземагенства в Сумській області.

Відповідно до вимог статті 33 Закону України Про оренду землі по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

За змістом пункту 2.17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин № 6 від 17.05.2011 у вирішенні спорів, пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, судам слід враховувати положення статті 33 Закону України Про оренду землі. Господарським судам у вирішенні відповідних спорів необхідно з'ясовувати, зокрема, чи повідомляв орендар орендодавця у встановленому порядку про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та чи заперечував орендодавець у строк, визначений законом, проти поновлення договору. Крім того, судам слід враховувати, що до спірних правовідносин має застосовуватися саме та редакція закону, яка була чинною на дату, з якої виникло переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки.

Таким чином, стаття 33 Закону України Про оренду землі обєднує два випадки пролонгації договору оренди:

1) визнання за орендарем переважного права на поновлення договору, якщо той звернувся з відповідною заявою до орендодавця не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі;

2) поновлення договору оренди землі у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Відповідно до матеріалів справи позивач вже звертався до господарського суду Сумської області з позовними вимогами до Головного управління Держземагенства у Сумській області, Сумської районної державної адміністрації Сумської області про визнання договору оренди землі від 28.12.2007 поновленим та визнання укладеною додаткової угоди.

Рішенням господарського суду Сумської області від 15.07.2015 у справі № 920/549/15 відмовлено ДСП «Родючість» у поновлені договору оренди землі площею 55,1608 га сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходяться на території Северинівської сільської ради Сумського району Сумської області укладеного між ДСП Родючість та Сумською районною державною адміністрацією 28.12.2007.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 26.11.2015 апеляційну скаргу ДСП «Родючість» залишено без задоволення, рішення господарського суду Сумської області від 15.07.2015 у справі № 920/549/15 залишено без змін.

З Постанови Харківського апеляційного господарського суду від 26.11.2015 у справі 920/549/15 вбачається, що суд при розгляді апеляційної скарги досліджував вже питання визнання переважного права за ДСП «Родючість» на укладення договору оренди землі та вирішив, що позивач втратив переважне право, передбачене договором та Законом України Про оренду землі на поновлення договору оренди землі на новий строк, його право на користування спірними земельними ділянками припинилось із закінченням строку дії договору оренди землі 08.05.2013р. про що позивача було інформовано Головним управлінням Держземагенства України у Сумській області листом від 27.05.2013р. №1761.

На день розгляду справи постанова Харківського апеляційного господарського суду від 26.11.2015 у справі № 920/459/15 не оскаржувалась, а отже є чинною.

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пунктом 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції передбачено, що не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Отже, суд вважає позовні вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Повне рішення складено 17.03.2016

суддя І.В. Зайцева