РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016Справа №910/32171/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Еф Ай Ем Ріелті»
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_2
простягнення 54 585,54 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Кузнєцов Ю.О.
від відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еф Ай Ем Ріелті» (надалі - «Товариство») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (надалі - «Підприємець») про стягнення 54 585,54 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору оренди нежитлового приміщення №2404/2015 від 24.04.2015 р. орендодавець передав відповідачу у строкове платне користування майно, а відповідач належним чином грошове зобов'язання по внесенню орендної плати та експлуатаційних витрат не виконав, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 45 745,91 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 8 839,63 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.12.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 27.01.2016 р.

Судове засідання 27.01.2016 р. не відбулося та було перенесено на 15.02.2016 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.02.2016 р. розгляд справи відкладено на 14.03.2016 р. у зв'язку із неявкою представника відповідача та неподанням витребуваних доказів.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується відмітками на звороті ухвали суду.

Місцезнаходження відповідача за адресою: АДРЕСА_1, на яку було відправлено ухвали суду, підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №21621473, матеріалами справи та вказано в позові.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.04.2015 р. між Товариством (орендодавець) та Підприємцем (орендар) був укладений договір оренди нежитлового приміщення №2404/2015 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає орендарю в строкове платне користування без права викупу на умовах оренди приміщення, відновна вартість якого з урахуванням її індексації складає 1 251 322,82 грн.

Згідно з п. 3.1 Договору передача приміщення орендареві та приймання приміщення орендодавцем по завершенню строку оренди здійснюється за відповідними актами прийому-передачі.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що за оренду приміщення орендар з 24.04.2015 р. по 30.06.2015 р., з 1 по 5 число місяця, за який здійснюється оплата, на підставі рахунків-фактур, виставлених орендодавцем, сплачує орендодавцю орендну плату в національній валюті України, яка становить за кожний квадратний метр орендованої площі 24,00 грн. За оренду приміщення орендар з 01.07.2015 р. по 31.08.2015 р., з 1 по 5 число місяця, за який здійснюється оплата, на підставі рахунків-фактур, виставлених орендодавцем, сплачує орендодавцю орендну плату в національній валюті України, яка становить за кожний квадратний метр орендованої площі 107,20 грн. За оренду приміщення орендар з 01.09.2015 р. і до завершення дії договору, з 1 по 5 число місяця, за який здійснюється оплата, на підставі рахунків-фактур, виставлених орендодавцем, сплачує орендодавцю орендну плату в національній валюті України, яка становить за кожний квадратний метр орендованої площі 120,00 грн.

Відповідно до п. 4.3 Договору крім орендної плати орендар зобов'язується щомісячно здійснювати наступні платежі:

- відшкодування витрат орендодавця за фактично використану орендарем електроенергію, на підставі показників відповідних лічильників, до 5 числа місяця, наступного за місяцем, в якому була використана електроенергія;

- оплата за експлуатаційні витрати орендодавця згідно виставлених орендодавцем рахунків, до 5 числа місяця наступного за місяцем, за який здійснюється оплата, становить за кожний квадратний метр орендованої площі 77,00 грн. за місяць, за кожний квадратний метр орендованої площі, а за всю орендовану площу становить 39 657,06 грн.

На виконання умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв в оренду приміщення загальною площею 515,00 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 на 4 поверсі, що підтверджується актом прийому-передачі об'єкта оренди від 24.04.2015 р.

За актом прийому-передачі об'єкта оренди від 31.08.2015 р. відповідач повернув позивачеві орендоване нерухоме майно.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання за Договором, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 45 745,91 грн.

Договір є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи підтверджується факт передачі позивачем в оренду, прийняття відповідачем та користування ним спірними приміщеннями за Договором у період з 24.04.2015 р. по 31.08.2015 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.2 Договору визначено, що місячна орендна плата за приміщення з 24.04.2015 р. по 30.06.2015 р. становить 12 360,00 грн.; місячна орендна плата за приміщення з 01.07.2015 р. по 31.08.2015 р. становить 55 205,94 грн.

Станом на момент повернення орендованого майна на користь позивача, у Підприємця існувала заборгованість у розмірі 45 745,91 грн., в тому числі за орендну плату у розмірі 1 663,96 грн., експлуатаційні витрати у розмірі 39 657,06 грн. та спожиту електричну енергію у розмірі 4 424,89 грн.

Таким чином, з урахуванням розміру заявлених позовних вимог, строк виконання відповідачем грошового зобов'язання зі сплати орендної плати та інших платежів у розмірі 45 745,91 грн. на момент подання позовної заяви настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача на підставі Договору у розмірі 45 745,91 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Підприємцем обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення її від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства про стягнення з Підприємця заборгованості у розмірі 45 745,91 грн. є правомірними та обґрунтованим.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 8 839,63 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання у період з 06.06.2015 р. по 21.12.2015 р.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання (в т.ч. у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.1 Договору визначено, що за прострочення платежів за цим договором орендар сплачує на користь орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент порушення зобов'язання, від розміру заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та вважає за можливе стягнути з відповідача пеню у розмірі 8 839,63 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог та стягнення з Підприємця на користь Товариства заборгованості у розмірі 45 745,91 грн. та пені у розмірі 8 839,63 грн.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Еф Ай Ем Ріелті» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еф Ай Ем Ріелті» (49083, м. Дніпропетровськ, вул. Собінова, 1; ідентифікаційний код 33061840) заборгованість у розмірі 45 745 (сорок п'ять тисяч сімсот сорок п'ять) грн. 91 коп., пеню у розмірі 8 839 (вісім тисяч вісімсот тридцять дев'ять) грн. 63 коп. та судовий збір у розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 67 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.03.2016 р.

Суддя В.П. Босий