КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2016 р. Справа№ 911/4586/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Смірнової Л.Г.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін:

від позивача - Лазебна А.М., від відповідача - не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу комунального підприємства «Агентство регіонального розвитку» Славутицької міської ради

на рішення господарського суду Київської області від 17.12.2015р.

у справі № 911/4586/15 (суддя Антонова В.М.)

за позовом комунального підприємства «Агентство регіонального розвитку» Славутицької міської ради

до приватного підприємства «Славутич Квант»

про стягнення 38 314,95 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 17.12.2015р. відмовлено у задоволені позову.

Не погодившись із прийнятим рішенням, КП «Агентство регіонального розвитку» Славутицької міської ради звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Київської області від 17.12.2015р. по справі №911/4586/15 скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги КП «Агентства регіонального розвитку» в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.01.2016р. апеляційну скаргу комунального підприємства «Агентство регіонального розвитку» Славутицької міської ради прийнято до провадження.

Приватне підприємство «Славутич Квант» заперечує проти апеляційної скарги та просить залишити рішення господарського суду Київської області від 17.12.2015р. у справі №911/4586/15 без змін, посилаючи на те, що орендна плата та витрати на комунальні послуги, які мало би сплачувати ПП «Славутич Квант» у разі дійсності договору оренди, не є доходами у розумінні ст. 1214 Цивільного кодексу України.

Від КП «Агентство регіонального розвитку» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи звіт про оцінку майна нежитлових приміщень №№9, 10, 15, 17 першого поверху та №№43, 44 другого поверху будівлі універсаму «Дніпро». Клопотання подане відповідно до ст. 101 ГПК України.

Розпорядженням №09-52/306/16 від 15.03.2016р. призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв'язку з перебуванням судді Кропивної Л.В. у відпустці.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу суддів від 15.03.2016 р., у зв'язку з перебуванням судді Кропивної Л.В., який не є головуючим суддею, у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Чорна Л.В. судді: Руденко М.А., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2016р. апеляційну скаргу комунального підприємства «Агентство регіонального розвитку» Славутицької міської ради на рішення господарського суду Київської області від 17.12.2015 року по справі №911/4586/15 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя: Чорна Л.В. судді: Руденко М.А., Смірнова Л.Г.

Відповідно до п. 9-2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» у разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений статтею 102 ГПК строк розгляду апеляційної скарги.

ПП «Славутич Квант» своїх представників в судове засідання не направило, про причини неявки суд не повідомило.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

За таких обставин, справа розглядається за відсутності представників відповідача, який належним чином повідомлений.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

09.12.2013р. між КП «Фонд комунального майна» (правонаступник якого є комунальне підприємство «Агенство регіонального розвитку» Славутицької міської ради на підставі рішення Рішення Славутицької міської ради №138-44-VI від 14.03.2014р. «Про зміну назви КП «Фонд комунального майна» на КП «Агенство регіонального розвитку» Славутицької міської ради) (орендодавець) та приватним підприємством «Славутич Квант» (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності №245-Д, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення, інженерні мережі та комунікації, що є їх невідємною частиною (майно) за адресою: Київська область, м. Славутич, пр. Дружби Народів, 5, універсам «Дніпро». /а.с. 14/.

З позовної заяви вбачається, що згідно акту прийому-передачі КП «Фонд комунального майна» передав, а ПП «Славутич Квант» прийняв у строкове платне користування з 10.12.2013р. нежитлові приміщення загальною площею загальною площею 238,93 м2 на 1 поверсі будівлі універсаму «Дніпро», яка розміщена за адресою: Київська область, м. Славутич, проспект Дружби Народів, 5.

Пунктом 3.2. договору встановлено, що розмір орендної плати становить 10 796,68 грн з ПДВ в місяць. Кожен наступний місяць зазначена орендна плата коригувалась з урахуванням індексу інфляції.

09.12.2013р. між КП «Фонд комунального майна» та ПП «Славутич Квант» на виконання п. 5.1.9 договору оренди було укладено договір про відшкодування витрат орендодавця на утримання орендованого майна та його експлуатацію №245/245-Д-Е, відповідно до п. 2.2 якого, розмір відшкодування витрат орендодавця становить 1 225,00 грн. /а.с. 19/.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду Київської області у справі №911/4383/14 від 04.12.2014р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.02.2015р., договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності №245-Д від 09.12.2013р., з додатками до нього, укладений між КП «Фонд комунального майна» та ПП «Славутич Квант», зобов'язано ПП «Славутич Квант» повернути КП «Агенство регіонального розвитку» Славутицької міської ради майно, отримане на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності №245-Д від 09.12.2013р. /а.с. 78/.

Листами від 27.02.2015р. №1-11/119, від 16.03.2015р. №1-11/155 та від 01.06.2015р. №1-11/207 позивач просив відповідача підписати акти прийому-передачі приміщення. /а.с. 21-23/.

16.04.2015р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Славутицького міського управління юстиції Васильєвим А.С. в примусовому порядку виконано рішення від господарського суду Київської області у справі №911/4383/14 від 04.12.2014р., повернуто КП «Агенство регіонального розвитку» Славутицької міської ради майно передане згідно договору оренди. /а.с. 25/.

Листом від 24.07.2015р. №1-11/481 позивач просив відповідача сплатити заборгованість, яка утворилась внаслідок неправомірного використання майна у березні - квітні - 2015р. /а.с. 24/.

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення 31 483,99 грн. - відшкодування доходів за безпідставно набутого і збереженого майна та 6 830,96 грн. - індексу інфляції, зазначені вимоги позивач заявляє в порядку ст. 1214 Цивільного кодексу України, оскільки, на думку останнього, доходи в даному випадку необхідно вважати суму орендної плати, яку відповідач повинен був би сплачувати при укладеному договорі оренди з позивачем, але не сплачував у період з 01 березня до 16 квітня 2015р.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ст. 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 142 Господарського кодексу України прибуток (доход) суб'єкта господарювання зазначається як показник фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб'єктів господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.

Склад валового доходу та валових витрат суб'єктів господарювання визначається законодавством. Для цілей оподаткування законом може встановлюватися спеціальний порядок визначення доходу як об'єкта оподаткування.

Порядок використання прибутку (доходу) суб'єкта господарювання визначає власник (власники) або уповноважений ним орган відповідно до законодавства та установчих документів.

Пунктом 2 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013р. №73, визначено, що доходи - це збільшення економічних вигод у вигляді надходження активів або зменшення зобов'язань, які призводять до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Позивачем, в порушення ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, не наведено та не доведено суду належними і допустимими доказами отримання відповідачем доходів, які він одержав або міг одержати від майна, яке він набув або зберігав у себе без достатньої правової підстави.

Наданий позивачем звіт на оцінку майна нежитлових приміщень №№9, 10, 15, 17 першого поверху та №№43, 44 другого поверху будівлі універсаму «Дніпро» також не свідчить та не доводить отримання відповідачем доходів.

Так само в матеріалах справи відсутні докази передання орендного майна відповідачем в суборенду для отримання доходу.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позову.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені до стягнення інфляційні втрати є похідною вимогою, а тому у її задоволенні слід відмовити.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що господарським судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Доводи наведені в апеляційній скарзі Київським апеляційним господарським судом до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

За наведених у даній постанові обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду Київської області від 17.12.2015р. у справі №911/4586/15.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Київської області від 17.12.2015р. у справі №911/4586/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи №911/4586/15 повернути до господарського суду Київської області.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Л.Г. Смірнова

М.А. Руденко