ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2016 р. Справа №917/2559/15

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко",

вул. Матросова,10,м.Червонозаводське Лохвицького району Полтавської області, 37240, адреса для листування: вул. Аеродромна,1/1, м. Лохвиця Полтавської області, 37200

до Відділу Державної виконавчої служби Лохвицького районного управління юстиції,

вул. Гоголя, 10, м. Лохвиця, Полтавська область, 37200

про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Райз-Максимко" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Відділу Державної виконавчої служби Лохвицького районного управління юстиції про визнання права власності на нерухоме майно - зерносклад площею 1856кв.м., що розташований за адресою вул. Леніна, 4, с. Вирішальне Лохвицького району Полтавської області, який було придбано згідно Протоколу №179050-31 від 22.01.2010р. на аукціоні з реалізації майна, посилаючись на відмову відповідача у видачі акту приймання-передачі вказаного нерухомого майна, що позбавляє позивача можливості оформити право власності на придбане ПрАТ "Райз-Максимко" нерухоме майно.

Ухвалою господарського суду від 10.12.2015 р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 24.12.2015 р.

24.12.2015 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що відповідно до пункту 7.1 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 15.07.1999 за №42/5 (надалі за текстом - Порядок), який діяв на момент проведення аукціону, було передбачено, що право власності на майно переходить до переможця аукціону після повного розрахунку за придбане майно. Надання органом державної виконавчої служби інших даних та документів переможцю аукціону, в т.ч., згідно вказаного вище Порядку, не було передбачено. Складання акту приймання - передавання арештованого майна та укладання договору про надання послуг з реалізації арештованого майна було передбачено між органом державної виконавчої служби та спеціалізованою торгівельною організацією, згідно Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15.12.1999 за № 74/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.12.1999 за №865/4158 (згідно наказу МЮ України від 02.04.2012 за №512/5, втратила чинність).

Крім того, відповідач подав клопотання про розгляд справи за відсутності його уповноваженого представника.

09.02.2016 р. від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог (вх. №1513,1516 від 09.02.2016 р.), в якій позивач письмово виклав додаткові пояснення по суті спору. Вказана заява долучена до матеріалів справи та прийнята судом до уваги.

В судовому засіданні 09.02.2016 р. представник позивача виклав зміст позовних вимог та наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, клопотання про розгляд справи за відсутності його уповноваженого представника судом задоволено.

Відтак, обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні судом не було встановлено. Суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Рішення виноситься після перерви оголошеної в судовому засіданні 22.01.2016 р.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що 22 січня 2010 року Закрите акціонерне товариство "Райз Максимко" (в подальшому назву змінено на ПрАТ "Райз-Максимко", надалі позивач), на аукціоні з реалізації майна, що належало ДП ДГ "Вирішальне" ПІАВ ім..ОСОБА_2 УААН, придбало майно, а саме - зерносклад загальною площею 1856 м2 (надалі майно), що розташований за адресою Полтавська область Лохвицький район, с. Вирішальне.

Підтвердженням придбання зазначеного вище майна, є Протокол №179050-31 проведення аукціону з реалізації рухомого майна від 22.01.2010 року. (а.с. 6).

Як зазначає позивач в обгрунтування своїх позовних вимог, що вказане нерухоме майно було збудовано господарським способом за радянських часів. На нього не виготовлялася технічна документація, оскільки на той час такі приміщенні будувалися лише на підставі виробничої необхідності самого підприємства. Саме даний факт призвів до того, що за відсутності технічної документації на приміщення, ВДВС Лохвицького РУЮ та торговельною організацією було виставлено на аукціон даний об'єкт як - на розбиранні на будівельні матеріали. А фактично приміщення було в придатному для використання запризначенням стані. У відповідності до п. 5.1. Наказу Міністерства Юстиції України №68/5 від 27.10.1999 року (надалі Наказ), позивач здійснив оплату за дане майно. Відповідно до пункту 6.1 Наказу, у редакції, що діяла на момент реалізації арештованого майна, після повного розрахунку покупців за придбане майно, на підставі протоколу проведення прилюдних торгів та копії документів, що підтверджують розрахунок за придбай майно, державний виконавець складає акт про проведені прилюдні торги і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби. П. 6.2. зазначеного Наказу Міністерства юстиції встановлює, що державний виконавець Акт, затверджений начальником відповідного органу ДВС, видає покупцеві. Саме на підставі цього Акту, як зазначено в п. 6.4 Наказу, що діяв на момент реалізації майна, так і на момент подачі даної позовної заяви, нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. 04.11.2015 р. позивач вернувся до ВДВС Лохвицького РУЮ (надалі відповідач), вих. №1957, з клопотанням видати Акт приймання - передачі придбаного на аукціоні майна, що б надало ПрАТ "Райз Максимко" можливість належним чином оформити право власності.

Позивач стверджує, що в порушення вимог вказаного вище Наказу Міністерства юстиції України, 24.11.2015 р. відповідач відмовив у видачі відповідних Актів приймання передачі придбаного на аукціоні майна. Саме відмова відповідача у видачі Актів приймання - передачі, позбавляє позивача можливості належно закріпити та оформити право власності на придбане майно. Також, підтвердженням того, що приміщення є саме об'єктом нерухомості, є те, що позивач з моменту придбання майна і по сей день використовує його за прямим призначенням, а саме як складське приміщення. Крім того, позивач постійно проводить ремонті роботи даного приміщення та підтримує його в належному стані, підтвердженням чого є накладна вимога №3671 від 31.07.2014 p., №РМА41864 від 31.05.2014 р., Акт списання матеріальних цінностей №CHF1307-0033 від 31.07.2013 р.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на Тимчасове положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року №68/5 (надалі Тимчасове положення №68/5).

Тимчасове положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року №68/5, визначає умови і порядок проведення прилюдних торгів з продажу квартир, будинків, підприємств як цілісного майнового комплексу, інших приміщень, земельних ділянок, що є нерухомим майном, на які звернено стягнення відповідно до чинного законодавства.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи Протоколу №179050-31 проведення аукціону з реалізації рухомого майна від 22.01.2010 року, що належить ДПДГ "Вирішальне" ПІАВ ім. М.І.Вавілова УААН, ЗАТ "Райз-Максимко" придбало зерносклад заг. пл. 1856 м.кв під розбирання на будівельні матеріали.

Станом на час проведення вказаного аукціону діяв Порядок реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 15.07.1999 року за №42/5 (надалі за текстом - Порядок).

Отже, правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 15.07.1999 року за №42/5.

Даний Порядок регулює реалізацію арештованого майна, за винятком нерухомого майна, майна вилученого законом з обігу, та майна, зазначеного в частині п'ятій статті 55 Закону України "Про виконавче провадження". Продавцем при цьому відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" є державна виконавча служба в особі спеціалізованої організації, що організовує і проводить ці прилюдні торги.

Пунктом 6.1. Порядку передбачено, що на підставі копії затвердженого протоколу переможці аукціону протягом семи банківських днів з дня затвердження протоколу, не враховуючи дня проведення аукціону, здійснюють розрахунки за придбані на аукціоні товари в такому порядку: покупець перераховує на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби зазначену в затвердженому протоколі аукціону суму грошових коштів, яка дорівнює різниці між продажною ціною придбаного ним лота і сумою винагороди спеціалізованої організації за цим лотом, сплаченої на поточний рахунок організатора аукціону.

Відповідно до п. 7.1. Порядку право власності на майно переходить до переможця аукціону після повного розрахунку за придбане майно.

Надання органом державної виконавчої служби акту приймання-передачі майна чи інших документів переможцю аукціону згідно вказаного вище Порядку, передбачено не було.

Суд приймає до уваги твердження відповідача про те, що складання акту приймання - передавання арештованого майна та укладання договору про надання послуг з реалізації арештованого майна було передбачено між органом державної виконавчої служби та спеціалізованою торгівельною організацією, згідно Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15.12.1999 р. за №74/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.12.1999 р. за №865/4158 (згідно наказу МЮ України від 02.04.2012 за №512/5, втратила чинність).

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права та примусове виконання обов'язку в натурі (ч. 1, п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 1 статті 316 цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (стаття 321 Цивільного кодексу України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (статті 328 Цивільного кодексу України).

Матеріали справи свідчать про те, що позивач набув у власність майно, а саме зерносклад загальною площею 1856 м2 під розбирання на будівельні матеріали, що підтверджується Протоколом №179050-31 проведення аукціону з реалізації рухомого майна від 22.01.2010 року (а.с. 6).

Відповідно до п. 7.1. Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 15.07.1999 року за №42/5 (що діяв на момент проведення аукціону) право власності на майно переходить до переможця аукціону після повного розрахунку за придбане майно.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачені, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Позивачем не надано належних доказів того, що придбаний ним на аукціоні 22.01.2010 року зерносклад заг. пл. 1856 м.кв. є нерухомим майном, також не надано доказів на підтвердження порушеного права, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, матеріали справи, обставин справи в їх сукупності, дослідивши і оцінивши подані докази, керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області на протязі 10 днів.

Повне рішення складено 11.02.2016 р.

Суддя Кульбако М.М.