ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2016 р. Справа № 911/552/16

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський комбінат», м.Глобине

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1», с.Бузова, Києво-Святошинського р-ну Київської області

про стягнення 561085,24 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

За участю представників сторін:

Позивача ОСОБА_1

Відповідача не зявився

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський комбінат» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1» про стягнення 561085,24 грн.

Провадження у справі № 911/552/16 порушено ухвалою від 22.02.2016 року та призначено справу до розгляду на 10.03.2016 року.

В судовому засіданні 10.03.2016 року позивач позовні вимоги підтримав.

В судове засідання 10.03.2016 року відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, без поважних причин повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.

Згідно до п.п. 3.9.1., 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час та місце і місце розгляду справи судом. У випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, суд розглядає справу у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані сторонами докази та пояснення, судом встановлено наступне.

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 01.07.2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобинський мясокомбінат» (позивач ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Край» був укладений Договір поставки №1257 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору позивач зобовязувався передати у власність ТОВ «Край» товар, а ТОВ «Край» зобовязувалось прийняти товар і виплатити за нього обумовлену вартість на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п.3.3 Договору ТОВ «Край» повинен здійснювати оплату отриманого у позивача товару протягом терміну платежу, зазначеного у п.1.1 Додатку №3 «Спеціальні умови», а саме протягом 10 банківських днів з дня закінчення звітного календарного тижня.

Згідно з п.8.2 Договору строк його дії встановлений до 31.12.2009 року, однак відповідно до даного пункту договору встановлено, що строк дії цього договору автоматично продовжується на додаткові однорічні терміни, якщо не менше ніж за 30 днів до закінчення його строку дії будь-яка сторона не повідомить іншу сторону у письмовій формі про свій намір припинити його дію.

20.08.2010 року між ТОВ «Глобинський мясокомбінат», ТОВ «Край» та ТОВ «Край-2» була укладена додаткова угода про заміну сторони у зобовязанні до Договору поставки №1257 від 01.07.2009 року, згідно з якою ТОВ «Край -2» прийняла на себе всі права та обовязки ТОВ «Край» та стала зобовязаною стороною по Договору поставки №1257 від 01.07.2009 року (Покупцем) замість сторони, яка вибула із Договору поставки ТОВ «Край».

В подальшому між ТОВ «Глобинський мясокомбінат», ТОВ «Край-2» та ТОВ «Край-1» була укладена додаткова угода від 22.09.2014 року про заміну сторони у зобовязанні до Договору поставки №1257 від 01.07.2009 року, згідно з якою ТОВ «Край -1» прийняла на себе всі права та обовязки ТОВ «Край-2» та стала зобовязаною стороною по Договору поставки №1257 від 01.07.2009 року (Покупцем) замість сторони, яка вибула із Договору поставки ТОВ «Край-2».

Таким чином, з 22.09.2014 року Покупцем по Договору поставки №1257 від 01.07.2009 року стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Край-1» і позивач продовжив господарські відносини по даному Договору з ТОВ «Край-1».

Оскільки жодна із сторін у визначений п.8.2 Договору термін не заявляла іншій стороні про його припинення, договір продовжувався і є чинним на даний час для ТОВ «Глобинський мясокомбінат» та ТОВ «Край-1» (відповідач).

Позивач зазначає, що станом на 31.03.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем за отриману і не оплачену продукцію становила 730 299,77 грн., що підтверджується підписаним між позивачем та відповідачем актом звірки взаємних розрахунків.

За період з 10.04.2015 року по 01.05.2015 року позивачем було відвантажено продукцію відповідачу на загальну суму 143 059,33 грн., що підтверджується товарними накладними, копії яких додані до позову, оригінали оглянуті судом.

За період з дати підписання акту звірки взаємних розрахунків по теперішній час відповідач здійснив часткову оплату отриманої від позивача продукції на загальну суму 252 928 грн.

Крім того між позивачем та відповідачем був проведений взаємозалік на загальну суму 42 763,93 грн., а саме: 22.04.2015 року на суму 17 112,32 грн.; 14.05.2015 року на суму 14 850 грн.; 16.06.2015 року на суму 10 801,61 грн.

Таким чином, загальний розмір оплаченої відповідачем продукції становить 295 691,93 грн.

Крім того, за період з 10.04.2015 року по 26.06.2015 року відповідач здійснив повернення позивачу раніше отриманої продукції на загальну суму 16 581,93 грн., що підтверджується відомостями, визначеними в реєстрі фінансово-господарських відносин сторін по Договору та наданому до позову розрахунку суми заборгованості по Договору.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за отриману, але неоплачену продукцію по Договору поставки №1257 від 01.07.2009 року складає 561 085,24 грн., що відповідачем не заперечено та не спростовано.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач заявлених до нього вимог не спростував, належних та допустимих доказів, які підтверджують виконання ним зобов'язань суду не надав.

За таких обставин, позовні вимоги позивачем обґрунтовані та доведені, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи вищезазначене та керуючись статтями 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1» (08120, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с.Бузова, вул.Леніна, 215А, кімната 3, код 22863249) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський мясокомбінат» (39000, м. Глобине, вул. К. Маркса, 228, код 25167451) 561 085,24 грн. заборгованості та 8 416,28 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик