РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016Справа №910/1292/16

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомПублічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "БС Солюшн"
простягнення 368 398 грн 44 коп.
Представники:
від позивача: Бенедюк С.С. - представник за довіреністю
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28.01.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "БС Солюшн" про стягнення заборгованості за договором про надання овердрафту № 115.44188/FW105/642 від 05.11.2013 в розмірі 338 287 грн 43 коп., в тому числі: 299 655 грн 90 коп. заборгованості за кредитом, 21 414 грн 78 коп. заборгованості за відсотками, 15 634 грн 66 коп. пені та 1 582 грн 09 коп. процентів за неправомірне користування кредитом.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "БС Солюшн" в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору про надання овердрафту № 115.44188/FW105/642 від 05.11.2013, належним чином не виконало взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість з повернення кредиту у розмірі 299 655 грн 90 коп. та заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 21 414 грн 78 коп., крім того у зв'язку з неналежним виконання зобов'язань за договором позивачем нараховано пеню у розмірі 15 634 грн 66 коп. та проценти за неправомірне користування кредитом у розмірі 1 582 грн 09 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2016 порушено провадження у справі № 910/1292/16, розгляд справи призначено на 15.02.2016.

10.02.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2016, у зв'язку з неявкою представника відповідача у судове засідання та невиконанням сторонами вимог суду, розгляд справи відкладено на 14.03.2016.

11.03.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду та заява про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання відповідача у судове засідання 14.03.2016 не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, вимоги суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за адресою, зазначеною на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України за адресою https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch.

У судове засідання 14.03.2016 з'явився представник позивача, надав пояснення по суті заявлених позовних вимог, відповідно до яких в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 299 655 грн 90 коп. заборгованості за кредитом, 19 325 грн 75 коп. заборгованості по процентам за фактичне користування кредитом за період з 05.11.2015 по 19.02.2016, 38 629 грн 79 коп. пені, нарахованої за період прострочення з 05.11.2015 по 19.02.2016, та 10 787 грн 00 коп. інфляційних втрат, нарахованих за період прострочення з 05.11.2015 по 19.02.2016.

Відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Таким чином, суд розглядає вимоги позивача про стягнення з відповідача 299 655 грн 90 коп. заборгованості за кредитом, 19 325 грн 75 коп. заборгованості по процентам за фактичне користування кредитом за період з 05.11.2015 по 19.02.2016, 38 629 грн 79 коп. пені, нарахованої за період прострочення з 05.11.2015 по 19.02.2016, та 10 787 грн 00 коп. інфляційних втрат, нарахованих за період прострочення з 05.11.2015 по 19.02.2016,

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 14.03.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

05.07.2012 року між Публічним акціонерним товариством "ПроКредит Банк" (кредитор за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БС Солюшн" (позичальник за договором) укладено рамкову угоду № FW105.642, відповідно до умов якої кредитор на підставі угоди зобов'язується здійснювати кредитування позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених угодою та кредитними договорами, а позичальник зобов'язується належно виконати усі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов'язань, а також належно виконувати усі інші зобов'язання, передбачені угодою та кредитними договорами.

Положеннями пункту 2.2. рамкової угоди сторонами погоджено, що на підставі угоди встановлюються наступні ліміти умов кредитування позичальника: ліміт суми кредитування еквівалентно 2 000 000 грн 00 коп., ліміт строку кредитування - 60 місяців, максимальний розмір процентів - 40 % річних.

Згідно з пунктами. 4.1. та 4.2. рамкової угоди за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити кредитору проценти у розмірі та порядку, визначених угодою та кредитними договорами у межах максимальних розмірів процентів, встановлених угодою. Проценти обчислюються у валюті кредиту за процентною ставкою встановленою відповідним кредитним договором, від суми залишку кредиту на кожен календарний день користування залишком кредиту, виходячи із 360 календарних днів у році, з моменту видачі кредиту до моменту повного погашення кредиту.

Пунктом 4.4 рамкової угоди визначено, що у випадку прострочення погашення кредиту, позичальник сплачує проценти за неправомірне користування кредитом у розмірі, що дорівнює визначеним відповідними кредитними договорами процентам за користування даним кредитом за кожен календарний прострочення заборгованості до дати повного її погашення.

Відповідно до пункту 7.1. рамкової угоди погашення грошових зобов'язань здійснюється у строк, порядку та розмірі, що встановлені умовами угоди та кредитних договорів, шляхом зарахування коштів на визначений кредитором рахунок. Строк виконання зобов'язань по сплаті процентів, неустойки, комісій, витрат пов'язаних з укладенням, виконанням, припиненням договорів та погашенням заборгованості вважаються таким, що настав з моменту їх нарахування.

05.11.2013 між Публічним акціонерним товариством "ПроКредит Банк" (кредитор за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БС Солюшн" (позичальник за договором) укладено договір про надання овердрафту № 115.44188/FW105/642, відповідно до умов якого кредитор на підставі та на умовах рамкової угоди № FW105.642 від 0.07.2012, та цього договору зобов'язується надати позичальнику кредит (надалі - кредит або овердрафт) шляхом здійснення протягом строку дії овердрафту переказів грошей з вказаному у пункті 2 цього договору рахунку позичальника згідно з розрахунковими документами позичальника понад залишок коштів на даному рахунку у межах ліміту овердрафту (далі - ліміт), встановленого цим договором.

Положеннями пункту 2 договору про надання овердрафту сторонами погоджено, що позичальнику відкриває рахунок № 0951.980 з лімітом у розмірі 300 000 грн 00 коп., з сплатою процентів у розмірі 22 % річних та строком дії овердрафту з 06.11.2013 по 06.11.2015 включно.

Згідно з пунктом 7 договору про надання овердрафту погашення овердрафту протягом строку дії овердрафту здійснюється шляхом щоденного автоматичного, без попереднього чи наступного погодження з позичальником, зменшення дебетового сальдо поточного рахунку позичальника на суму усіх коштів, які були зараховані на цей рахунок протягом операційного дня. Після закінчення строку дії овердрафту чи припинення його дії з інших підстав повернення овердрафту здійснюється у порядку, встановленому рамковою угодою для погашення грошових зобов'язань позичальника. Якщо розмір дебетового сальдо рахунку позичальника досягає ліміту овердрафту, то позичальник зобов'язується не пізніше як до останнього банківського дня календарного місяця, у якому мав місце такий факт поповнити рахунок позичальника на суму, не меншу ніж розмір процентів за користування овердрафтом у цьому місяці. Якщо внаслідок зменшення розміру ліміту розмір використаного позичальником овердрафту перевищуватиме новий розмір ліміту, то позичальник зобов'язується не пізніше ніж через 5 (п'ять) банківських днів з моменту встановлення зменшеного ліміту поповнити рахунок позичальника на суму, що перевищує різницю між сумою дебетового сальдо рахунку позичальника та новим розміром ліміту..

Нарахування і погашення процентів здійснюється у перший банківський дань кожного календарного місяця, а у випадку повного погашення овердрафту - у день повного погашення (пункт 8 договору про надання овердрафту).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є кредитним договором.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до норм статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому.

Як встановлено судом, на виконання умов договору про надання овердрафту № 115.44188/FW105/642 від 05.11.2013 позивачем було встановлено кредитний ліміт у розмірі 300 000 грн 00 коп. та надано відповідачу кредитні кошти шляхом здійснення переказів коштів з рахунку № 0951.980 згідно з розрахунковими документами відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з особового рахунку за період з 06.11.2013 по 08.02.2016.

Згідно з пунктом 8.2.1 рамкової угоди кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту, зокрема, у разі прострочення позивальником погашення грошових зобов'язань тривалістю більше ніж 3 (три) банківські дні.

Відповідно до пункту 8.4 рамкової угоди встановлено, що позичальник зобов'язаний достроково погасити кредит та інші нарахування за ним протягом п'яти банківських днів з дня відправлення кредитором письмової вимоги про дострокове погашення.

28.10.2015 позивач направив на адресу відповідача вимогу про повне дострокове погашення кредиту № 1092/1 від 28.2015, яка була отримана останнім 02.11.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 034, проте зазначена вимога позичальником залишена без відповіді та задоволення.

Судом встановлено, що позичальник в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання щодо повного та своєчасного виконання грошових зобов'язань з повернення кредитних коштів, у зв'язку з чим та з урахуванням положень пункту 8.4. рамкової угоди, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість з повернення кредитних коштів у розмірі 299 655 грн 90 коп. та заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 19 325 грн 75 коп., нарахованих за період з 05.11.2015 по 19.02.2016, що також не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів повернення кредитних коштів у розмірі 299 655 грн 90 коп. та сплати процентів за користування кредитними коштами, нарахованих за період з 05.11.2015 по 19.02.2016, у розмірі 19 325 грн 75 коп.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами за договором про надання овердрафту № 115.44188/FW105/642 від 05.11.2013, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з повернення кредиту у розмірі 299 655 грн 90 коп. та заборгованості зі сплати відсотків за фактичне користування кредитом за період з 05.11.2015 по 19.02.2016 у розмірі 19 325 грн 75 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв'язку з неналежним виконання зобов'язань за договором про надання овердрафту № 115.44188/FW105/642 від 05.11.2013, позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 38 629 грн 79 коп. за період прострочення з 05.11.2015 по 19.02.2016, та інфляційні втрати у розмірі 10 787 грн 00 коп., нараховані за період з 05.11.2015 по 19.02.2016.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частинами 1 та 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п 10.2.1. рамкової угоди передбачено, що у разі прострочення позичальником зобов'язань з погашення кредиту та/або сплати відсотків за його користування та/або інших платежів згідно умов цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити на користь кредитора пеню. За домовленістю сторін пеня встановлюється в розмірі 0,5 відсотка, але не менше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент прострочення, від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення. Якщо сума пені, розрахована згідно умов цього пункту договору, буде меншою 15 гривень, сума пені автоматично вважається такою, що становить 15 гривень за кожний день прострочення виконання зобов'язання.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності відповідно до умов пункту 10.2.1 договору та захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання грошового зобов'язання за договором про надання овердрафту № 115.44188/FW105/642 від 05.11.2013, вимоги позивача про стягнення з відповідача 38 629 грн 79 коп. пені, нарахованої за період прострочення з 05.11.2015 по 19.02.2016, та 10 787 грн 00 коп. інфляційних втрат, нарахованих за період прострочення з 05.11.2015 по 19.02.2016, підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 44, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст. 82, ст. 82-1, ст. 84, ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БС Солюшн" (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 12, ідентифікаційний код 36302317) на користь Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк " (03115, м. Київ, пр-т Перемоги, буд. 107-А, ідентифікаційний код 21677333) 299 655 (двісті дев'яносто дев'ять шістсот п'ятдесят п'ять) грн 90 коп. заборгованості за кредитом, 19 325 (дев'ятнадцять тисяч триста двадцять п'ять) грн 75 коп. заборгованості по процентам за фактичне користування кредитом, 38 629 (тридцять вісім тисяч шістсот двадцять дев'ять) грн 79 коп. пені та 10 787 (десять тисяч сімсот вісімдесят сім) грн 00 коп. інфляційних втрат, а також 5 525 (п'ять тисяч п'ятсот двадцять п'ять) грн 98 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 18.03.2016

Суддя Н.Б. Плотницька