ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

14.03.2016 № 905/1080/16 Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., розглянувши матеріали

за позовомПублічного акціонерного товариства «Український ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український ОСОБА_1»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружківська харчосмакова фабрика»
про стягнення заборгованості за кредитним договором
ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Український ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український ОСОБА_1» звернулося до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружківська харчосмакова фабрика» про стягнення заборгованості за кредитним договором №4 від 22.03.2011, а саме за основним боргом у розмірі 31040618,98грн., 999682,08євро; за нарахованими процентами у розмірі 7708176,34грн., 148619,88євро; суми пені у розмірі 7220143,04грн., 216947,62євро.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Правові засади справляння судового збору, платники, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та поверненням судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Для звернення до господарського суду: з позовом майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" з 1 січня 2016 розмір мінімальної заробітної плати становить 1378,00грн.

Як вбачається з матеріалів поданої позовної заяви, Публічним акціонерним товариством «Український ОСОБА_1» не надано доказів сплати судового збору за звернення до господарського суду Донецької області. Проте одночасно з поданням позовної заяви позивачем заявлено клопотання про звільнення від сплати або відстрочення сплати судового збору.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання, позивач зазначає, що Постановою правління Національного банку України №884 від 25.12.2014 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №164 від 25.12.2014, яким з 26.12.2014 розпочато процедуру виведення Банку з ринку, шляхом запровадження в банку тимчасової адміністрації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_2

На підставі постанови правління Національного банку України №265 від 23.04.2015 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №87 від 24.04.2015, відповідно до якого з 24.02.2015 розпочато процедуру ліквідації Банку та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ОСОБА_3 з повноваженнями строком до 23.04.2016. За переконанням позивача, керуючись ст. ст. 4, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», діяльність Фонду спрямована на захист інтересів вкладників та передбачає направлення максимальної кількості коштів на задоволення саме інтересів вкладників неплатоспроможних банків. Однак, задоволення вимог вкладників банку, зокрема, ускладнене тим, що значна кількість майна, в тому числі нерухомого, яке передавалось в забезпечення належного виконання кредитних зобовязань позичальників знаходиться на території де здійснюється антитерористична операція. Позивач посилається, також, на захопленням приміщення Банку в місті Донецьку та незаконним заволодінням майном, коштами та документами останнього, про що Уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації подано заяву до ГУМВС України в Донецькій області. Також, втрата можливості здійснення ефективного та швидкого погашення боргів фізичних та юридичних осіб перед Публічним акціонерним товариством «Українській бізнес банк», так само, як і загалом, скрутне фінансове становище Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, спричинене економічною кризою в країні та передусім у банківському секторі, призвело до значного зниження розміру грошових коштів, які, зокрема, могли б бути використані на сплату судового збору.

Дослідивши зміст клопотання, подані разом з клопотанням документи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про звільнення або відстрочення сплати судового збору з огляду на наступне.

Станом на день подання позовної заяви є чинними зміни до Закону України "Про судовий збір" (згідно Закону від 22.05.2015 р. № 484-VIII), відповідно до яких Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виключено з переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору.

Отже, доводи позивача про те, що діяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб спрямована на захист інтересів вкладників, розцінена як така, при здійсненні якої застосовуються загальні правила при зверненні до суду, а саме правило щодо сплати судового збору.

В частині 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено право суду, враховуючи майновий стан сторони, ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Пунктом 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями (ч. 2 ст. 3 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 42, 44 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Таким чином, у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, а тому, користуючись правом самостійного залучення фінансових ресурсів, здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій та самостійно нести комерційні ризики їх несприятливості, що можуть настати в результаті діяльності товариства. Юридична особа самостійно має розрахувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій, та самостійно прийняти рішення про вчинення (чи утриматись від) таких дій. Настання несприятливих наслідків в господарській діяльності юридичної особи є її власним комерційним ризиком, на основі якого і здійснюється підприємництво. Отже, позивач повинен був при здійсненні своєї господарської діяльності допускати можливість настання несприятливих фінансових наслідків такої діяльності, зокрема, звернення до суду за захистом своїх прав, та, відповідно, сплати судового збору при такому зверненні.

Разом з тим, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження знаходження позивача у такому майновому стані, який б перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Усі доводи позивача зводяться тільки до того, що здійснена Фондом діяльність направлена на погашення зобовязань перед кредитором, підлягає звільненню від сплати судового збору. Проте, у звязку зі змінами, які набрали чинності з 01.11.2015 до Закону України «Про судовий збір», така позиція позивача не відповідає нормам чинного законодавства.

Решта доводів позивача зводяться до того, що його майно та майно боржників банку знаходиться на території де проводиться антитерористична операція, що ніяк не може бути прийнято судом як обставина, які є достатньою для звільнення або відстрочення сплати судового збору.

Позивач посилається на те, що для забезпечення виконання його зобовязань перед його кредиторами, він звертається з вказаним позовом про стягнення заборгованості з його боржника, та вважає, що розгляд цієї справи в суді підлягає здійсненню за рахунок інших осіб, які при зверненні до суду сплачують судовий збір або за рахунок держави. Така позиція позивача є прямим порушенням норми Господарського процесуального кодексу України про рівність усіх учасників процесу перед законом та судом (ст. 4-2). Щодо посилання позивача на право кожного на справедливий суд, то судом відмічається що правосуддя в України здійснюється на засадах верховенства права та законності і кожному гарантується право на звернення до суду в порядку передбаченому Законами України або міжнародними договорами.

Враховуючи викладене, посилання скаржника на перебування його у скрутному матеріальному становищі й у стані ліквідації та наявність заборгованості перед кредиторами не заслуговують на увагу.

Отже, неподання доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі є підставою для повернення позовної заяви без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню позивачу без розгляду на підставі п.4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись п. 4 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В :

Повернути без розгляду, позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Український ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український ОСОБА_1» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружківська харчосмакова фабрика» про стягнення заборгованості за кредитним договором №4 від 22.03.2011, а саме за основним боргом у розмірі 31040618,98грн., 999682,08євро; за нарахованими процентами у розмірі 7708176,34грн., 148619,88євро; суми пені у розмірі 7220143,04грн., 216947,62євро.

Звернути увагу позивача, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Додаток: позовна заява з додатками на 141 аркуші, поштовий конверт.

Суддя Д.М. Огороднік