ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016 Справа №917/256/16

м. Полтава

за позовом Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, вул. М.Бірюзова, 53, м. Полтава, 36007

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бурінтехсервіс", АДРЕСА_1, 36009

про стягнення 17840,95 грн.

Суддя Пушко І.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 15.03.2016 року № 11;

від відповідача: ОСОБА_2 - директор.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за Договором на постійне та обовязкове обслуговування обєктів та окремих територій державною аварійно-рятувальною службою від 14.01.2013 року № 15-С в сумі 17840,95 грн., з яких 14679,90 грн. основний борг, 2541,12 грн. пеня за прострочення виконання зобов'язання, 439,44 грн. витрати від інфляції; 180,49 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором на постійне та обовязкове обслуговування обєктів та окремих територій державною аварійно-рятувальною службою від 14.01.2013 року № 15-С, в частині повного та своєчасного розрахунку за надані послуги.

Відповідач подав заяву від 15.03.2016 року, в якій визнає позов повністю.

Здійснене відповідачем визнання позову не суперечить законодавству, не порушує права та інтереси інших осіб, а тому приймається судом відповідно до ст.ст. 22, 78 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд, встановив:

Між сторонами був укладений Договір від 14.01.2013 року № 15-С на постійне та обовязкове обслуговування обєктів та окремих територій державною аварійно-рятувальною службою (далі Договір).

Згідно п. 1.1. Договору, Договір укладено на виконання Закону України «Про аварійно-рятувальні служби» від 14.12.1999 р. №1281, Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Переліку об'єктів та окремих територій, які підлягають постійному та обов'язковому обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами» від 04.08.2000 р. №1214, Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання надання додаткових платних послуг підрозділами Міністерства, надзвичайних ситуацій» від 26.10.2011 р. № 1102, Правил безпеки у нафтогазодобувній промисловості України, затверджені наказом Держгірпромнагляду України від 06.05.2008 р. № 95, Положення «Про організацію та безпечне ведення робіт під час ліквідації газонафтоводопроявів та відкритих газових і нафтових фонтанів», від 22.10.2009 p., наказу МНС України від 17.11.2003 р. № 440 «Про порядок обслуговування об'єктів та окремих територій Державними аварійно-рятувальними службами».

Предметом Договору згідно п. 2.1. є, зокрема, проведення запобіжно-профілактичної діяльності на об'єктах геологорозвідки, обєктах нафтогазової промисловості, ліквідація надзвичайних ситуацій або окремих їх наслідків на об'єктах геологорозвідки і нафтогазової промисловості, виконання аварійно-рятувальних робіт при виникненні надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, надання додаткових платних послуг на замовлення «Замовника» згідно Постанови Кабінету міністрів від 26.10.2011 p. № 1102 «Деякі питання надання додаткових платних послуг підрозділами Міністерства надзвичайних ситуацій».

Згідно Додатку №1 до Договору обєкт, що підлягає постійному та обовязковому обслуговуванню Аварійно-рятувальним загоном спеціального призначення ТУ МНС України у Полтавській області, є №2 Ярмаківська; термін обслуговування обєкту один раз на місяць.

Вартість послуг і порядок розрахунків сторонами визначена в п .4 Договору.

Згідно п.п. 2.1 визначається калькуляціями, які є невід'ємною частиною договору (п. 4.1. Договору).

Згідно п.п. 2.2 «Замовник» перераховує кошти, які необхідні для виконання безперебійних аварійно-рятувальних робіт «Виконавцем». Остаточний розрахунок визначається окремими калькуляціями за фактично виконані роботи (п. 4.2. Договору).

4.4. Виконання робіт по п.п. 2.1.; 2.2; 2.3. підтверджується актами виконання умов договору, затвердженими «Виконавцем» і «Замовником» (п. 4.4. Договору).

Акти виконання умов договору, згідно п.п. 2.1, складаються уповноваженими особами «Виконавця» і «Замовника», скріплюються печатками та затверджуються керівниками (п. 4.5. Договору).

Позивач зазначає, що належним чином виконував покладені на нього Договором зобов'язання, претензій стосовно виконання з боку відповідача не надходило, проте. починаючи з січня 2015 року відповідачем було частково здійснено оплату за надані послуги, що підтверджується виписками Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області від 19.01.2015р.; 22.05.2015р.; 25.09.2015р.; 06.10.2015р.; 21.08.2015р., у зв'язку з чим станом на 11.02.2016 року сума боргу склала 14679 грн. 90 коп. за травень, серпень, вересень та листопад 2015 року.

Суд встановив, що згідно актів за травень 2015 року на суму 5595,36 грн., за серпень 2015 року на суму 3 504,17 грн., за вересень 2015 року на суму 4302,55 грн. позивачем забезпечувалося функціонування протифонтанних підрозділів у режимі постійної готовності до виконання робіт за призначенням, організовувалося технічне обслуговування аварійно-рятувальних засобів, підтримувалися у відповідному стані матеріально-технічні резерви, а також виконано зобовязання по постійному та обовязковому обслуговуванню обєктів. Згідно акту виконаних робіт (а.с. 14-17) від 24.11.2015 року позивачем виконувались, а відповідачем прийняті послуги по гідравлічному випробовуванню превентора ПП2-1ф 180х35 на загальну суму 3438,72 грн.

Будь-яких претензій щодо виконаних робіт замовник (відповідач) до виконавця (позивача) не заявляв.

За п. 4.8. Договору оплата за профілактичне обслуговування об'єктів підприємства «Виконавцем» здійснюється «Замовником» шляхом щомісячного перерахування коштів на протязі (пяти) банківських днів з моменту підписання Актів виконання умов договору.

Позивач посилається на те, що виконані ним роботи відповідач на протязі пяти банківських днів після підписання актів не оплатив, не були вони оплачені і після подання позову до суду.

Позивачем була направлена претензія № 40-3805/45-03 від 04.11.2011 року (а.с. 23), яка отримана відповідачем, згідно повідомлення про вручення, 09.11.2015 року (а.с. 24), проте залишена без відповіді та задоволення.

Суд приймає до уваги наступне.

Предметом зазначеного Договору є надання послуг, за які відповідач повинен здійснити оплату і саме оплата отриманих послуг формує зміст прав і обов'язків відповідача. Документами, які підтверджують прийняття виконаних робіт, тобто виконання позивачем своїх обов'язків, є акт прийняття виконаних робіт.

Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 ЦК України).

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. За ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обовязку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем договірних зобовязань з оплати вартості наданих послуг.

Відповідно до пункту 4.8. договору, строк оплати є таким, що настав.

Станом на день прийняття рішення доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного, а також визнання позову відповідачем, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення 14679,90 грн. основного боргу підлягають задоволенню у повному обсязі.

За ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настаються правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 6.3. Договору сторони передбачили, що за порушення терміну оплати «Замовник» сплачує «Виконавцю» пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент виконання зобов'язання. Сплата пені не звільняє винну сторону від виконання обов'язків за даним Договором.

Позивачем заявлено до стягнення 2541,12 грн., яку він нарахував за загальний період з 09.06.2015 року по 11.02.2016 року (розрахунок пені по кожному акту окремо в матеріалах справи, а.с. 27-28).

Перевіривши розрахунок позивача суд прийшов до висновку, що він є вірним, заявлений розмір пені відповідає вимогам п. 6 ст. 232 ГК України, Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» в межах подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення. Таким чином, до стягнення підлягає 2541,12 грн. пені.

Стаття 625 ЦК України визначає обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора сплатити грошову суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 180,49 грн. 3 % річних за загальний період з 09.06.2015 року по 11.02.2016 року, а також 439,44 грн. витрат від інфляції за загальний період з травня 2015 року по грудень 2015 року.

Приймаючи до уваги, що судом встановлено прострочення відповідачем грошового зобовязання, вимоги позивача про стягнення річних та інфляційних втрат, суд визнає правомірними та такими, що підлягають задоволенню, оскільки період їх нарахування та розмір є обґрунтованим.

Судові витрати, понесені позивачем відповідно до частини 2 ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49 (ч.2), 78, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бурінтехсервіс", АДРЕСА_1, 36009, на користь Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, вул. М.Бірюзова, 53, м. Полтава, 36007, - 14679 грн. 90 коп. боргу; 2541 грн. 12 коп. пеня; 180 грн. 49 коп. 3% річних; 439 грн. 44 коп. витрати від інфляції; 1378 грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Суддя І.І. Пушко