ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"14" березня 2016 р. Справа № 911/216/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «Князя Трубецького» (74344, Херсонська обл., Бериславський район, село Веселе, вулиця Свиридова, будинок 3)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1» (08120, Київська обл., Києво-Святошинський район, село Бузова, вулиця Леніна, будинок 215А, кімната 3)

про стягнення 282104,38 грн. грн.

Суддя Шевчук Н.Г.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (дов. №7 від 12.01.2016);

від відповідача не з'явився.

суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Князя Трубецького» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1» про стягнення 282104,38 грн. заборгованості за договором поставки №785 від 26.03.2012, яка складається з: 147914,53 грн. основного боргу, 6139,07 грн. 3% річних, 85642,51 грн. інфляційних втрата та 42408,27 грн. пені.

11.02.2016 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 254470,98 грн. заборгованості за договором поставки №785 від 26.03.2012, яка складається з: 147914,53 грн. основного боргу, 11976,04 грн. 3% річних, 62645,41 грн. інфляційних втрата та 31935 грн. пені.

Відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 55 Господарського процесуального кодексу України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошей - стягуваною сумою або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) поряду.

Враховуючи те, що у відповідності до вищезазначених норм законодавства ціну позову вказує позивач, суд зазначає, що в даному випадку має місце нова ціна позову 254470,98 грн. грн., виходячи з якої й вирішується спір.

Відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника у судові засідання, письмового відзиву на позов та інших документів, витребуваних ухвалою суду, не надав.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача суд

встановив:

26.03.2012 між Публічним акціонерним товариством «Князя Трубецького» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Край-2» (покупець) було укладено договір поставки №785 (далі договір), згідно пункту 1.1 якого постачальник зобов'язався поставити і передати у власність покупцеві, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити товари згідно з замовленнями покупця та товаросупровідною документацією, які складають невід'ємну частину договору, на умовах договору.

Згідно пункту 3.3 договору покупець здійснює вчасний розрахунок за товари. Оплата виконується шляхом банківського переказу на рахунок постачальника, зазначений у статті 9 договору, протягом терміну платежу, зазначеного у пункті 1.1. додатку № 3 «Спеціальні умови», за умови, що сума платежу не менше 50 грн., та що постачальник надасть належним чином оформлені рахунки та накладні (у формі відповідно до інструкцій покупця) на адресу покупця, яка вказана в статті 9.

В пункті 1.1. додатку № 3 «Спеціальні умови» від 26.03.2012 зазначено, що покупець оплачує реалізовані товари за період один календарний тиждень у магазинах покупця протягом 10 банківських днів з дня закінчення календарного тижня за умови, що Постачальник надасть належним чином оформлені рахунки та накладні (у формі відповідно до інструкції Покупця) на адресу Покупця, яка вказана в статті 9 договору, протягом не більше ніж 7 днів з дня поставки.

Цей договір укладений строком до 31 грудня 2012 року. Строк дії договору автоматично продовжується на додаткові однорічні терміни у випадку, якщо не менше ніж на 30 днів до закінчення його строку дії будь-яка сторона не повідомить іншу сторону у письмовій формі про свій намір припинити його дію (пункт 8.1 договору).

Докази припинення договору поставки № 785 від 26.03.2012 відсутні, у зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що даний договір був автоматично пролонгований.

05.08.2014 між Публічним акціонерним товариством «Князя Трубецького»,Товариством з обмеженою відповідальністю "Край-2" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Край-1" була укладена Додаткова угода б/н до основного Договору про заміну сторони у зобов'язанні, згідно з умовами якої Товариство з обмеженою відповідальністю "Край-1" стало Новим Покупцем та до нього перейшли всі права і обов'язки Первісного Покупця по Договору № 785 від 26.03.2012.

Згідно пунктом 3 Додаткової угоди про заміну сторони у зобов'язанні від 05.08.2014 обов'язок оплатити згідно з умовами Договору поставки товар, що був поставлений Постачальником Первісному Покупцю та не оплачений до підписання даної угоди, переходить до Нового Покупця.

Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Як стверджує позивач, відповідач свої зобов'язання за договором поставки №785 від 26.03.2012 та Додатковою угодою про заміну сторони в зобов'язанні від 05.08.2014, в частині оплати товару належним чином не виконав та сплатив лише 82310 грн. внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 147914,53 грн.

Судом встановлено, що до відповідача перейшов обовязок оплати товару, що був поставлений постачальником первісному покупцю на підставі договору поставки № 785 від 26.03.2012 та не оплачений до дати підписання даної угоди у розмірі 92 306,81 грн.

Також, в період з 05.08.2014 по 30.03.2015 на виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 137 914,72 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними:

видаткова накладна, №дата накладноїсума (грн.)
151805.08.20147309,20
153306.08.2014374,40
159412.08.20149576,00
162314.08.20142995,20
165719.08.20142948,40
174227.08.20146303,60
176627.08.20141130,40
181002.09.20142433,60
181102.09.20143837,60
181602.09.20141626,90
182703.09.20142433,60
184908.09.20142433,60
201422.09.20146571,44
208230.09.20141675,44
209130.09.20143446,64
213506.10.20142067,12
215407.10.20144436,06
215808.10.2014411,84
217608.10.20141663,20
224015.10.2014581,18
229222.10.20142648,30
234227.10.20142248,22
236128.10.20141412,78
236728.10.20142756,16
247311.11.20143585,12
259226.11.20142712,48
262902.12.20149480,24
263202.12.20144118,40
263102.12.20141647,36
277116.12.20142676,96
286523.12.20144916,16
286623.12.20143053,52
288924.12.20145430,24
289024.12.20144509,36
14828.01.20151692,00
51217.03.201511844,00
51317.03.20151440,00
62530.03.20157488,00

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до пункту 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Приписами пункту 2 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Суд, розглянувши матеріали справи та здійснивши власний розрахунок основного боргу, встановив, що, на момент звернення позивача з позовом до суду несплаченим залишився товар на суму 147911,53 грн. (92 306,81 грн. +137 914,72 грн.- 82310 грн.).

Враховуючи викладене суд дійшов до висновку, що вимога про стягнення 147914,53 грн. основного боргу підлягає задоволенню частково та з відповідача підлягає до стягнення 147911,53 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 31935 грн. пені, нарахованої на кожну неоплачену видаткову накладну за півроку.

Відповідно до пункту 3.8. Договору поставки № 785 від 26.03.2012, за несвоєчасну оплату продукції Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла під час прострочення платежу, від простроченої до оплати суми за кожен день такого прострочення. Затримка платежу за першу партію товару, що поставлений до будь-кого нового магазину рахується з дати офіційного відкриття магазину, а не з дати отримання товарів за видатковою накладною.

Відповідно до частини першої статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом перевірено розрахунок пені та встановлено, що розрахунок є арифметично вірним, відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивачем також заявлено позовну вимогу щодо стягнення з відповідача 11976,04 грн. 3% річних, 62645,41 грн. інфляційних втрат від кожної неоплаченої видаткової накладної окремо за сукупний період з 05.08.2014 по 05.02.2016 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних встановив, що заявлені позивачем до стягнення суми відповідають вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимога щодо стягнення 11976,04 грн. 3% річних, 62645,41 грн. інфляційних втрат підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково та з відповідача підлягає до стягнення 147911,53 грн. основного боргу, 31935 грн. пені, 11976,04 грн. 3% річних та 62645,41 грн. інфляційних втрат.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судом покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статями 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Край-1 (08120, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Бузова, вул. Леніна, 215А, кімната 3, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Князя Трубецького» (74344, Херсонська обл., Бериславський район, село Веселе, вул. Свиридова, будинок 3, ) 147911 (сто сорок сім тисяч девятсот одинадцять) грн. 53 коп. основного боргу, 31935 (тридцять одна тисяча девятсот тридцять пять) грн. пені, 11976 (одинадцять тисяч девятсот сімдесят шість) грн. 04 коп. 3% річних, 62645 (шістдесят дві тисячі шістсот сорок пять) грн. 41 коп. інфляційних втрат та 3817 (три тисячі вісімсот сімнадцять) грн. 02 коп. судового збору.

3. В іншій частині вимог у позові відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Н.Г. Шевчук

Дата підписання повного рішення: 18.03.2016