ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

11.02.2016р. Справа № 905/3400/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Подколзіної Л.Д., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська Торгова Компанія», м. Київ

про вжиття заходів до забезпечення позову

у справі за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська Торгова Компанія», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «БІГ БЕТОН», м. Донецьк

про стягнення 539 890 грн.

без виклику представників сторін

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Станіславська Торгова Компанія», м. Київ, звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІГ БЕТОН», м. Донецьк, суми попередньої оплати у розмірі 539 890 грн.

Рішенням суду від 08.02.2016р. позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська Торгова Компанія», м. Київ, задоволено повністю та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІГ БЕТОН», м. Донецьк (86033, АДРЕСА_1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська Торгова Компанія», м. Київ (01133, м. Київ, вул. Леоніда Первомайського, буд. № 9, офіс № 33, ) суму попередньої оплати у розмірі 341 457,26 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 8 098,35 грн.

08 лютого 2016 після оголошення вступної та резолютивної частини рішення суду від позивача через канцелярію суду надійшла заява про вжиття заходів до забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на майно та грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «БІГ БЕТОН», м. Донецьк.

Заява відповідача мотивована тим, що у разі задоволення судом позовних вимог позивача, виконання рішення суду може бути утрудненим, оскільки відповідач територіально знаходиться у зоні проведення АТО, і після отримання рішення може будь-яким чином відчужити своє майно на користь третіх осіб або може зникнути, зменшитись за кількістю тощо на момент виконання рішення, що унеможливить подальше стягнення заборгованості.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.66 Господарського процесуального кодексу України (надалі по тексту ГПК України), господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно ч.1 ст.209 Цивільного процесуального кодексу України, суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Оскільки заява про вжиття заходів до забезпечення позову подана позивачем після ухвалення рішення суду у справі № 905/3400/15, тобто після закінчення судового розгляду справи, то суд відмовляє в задоволенні вказаної заяви.

Крім того, згідно з ч.1 ст.67 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві та забороною відповідачеві та іншим особам вчиняти певні дії, що стосуються предмета спору.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26.12.2011р., у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В той же час, у заяві про забезпечення позову відповідачем не наведено жодних доводів на обґрунтування доцільності вжиття заходів до забезпечення позову, а лише висловлене припущення щодо ймовірності виникнення обставин, які можуть призвести до утруднення повернення грошових коштів у разі прийняття господарським судом відповідного рішення.

З огляду на викладене, суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю «Станіславська Торгова Компанія», м. Київ, в задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК України підлягають віднесенню на заявника.

Керуючись статтями 66, 67, 86 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Станіславська Торгова Компанія», м. Київ, у задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Суддя Л.Д. Подколзіна