Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "15" березня 2016 р. Справа № 906/527/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.

при секретарі: Шундрик Т.В.

за участю представників сторін:

- від позивача: ОСОБА_1 - представник за дов. №9 від 02.09.2015

- від відповідача: не прибув

- від третіх осіб: не прибув

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 кредит" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пеллет-Енерго Ємільчине" (смт. Ємільчине, Житомирська область)

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Пеллет-Енерго Україна" (м. Київ) 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Пеллет-Інвест" (м. Київ)

про стягнення 18915248,45 грн.

08.04.2015 Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_2 кредит" звернулося до господарського суду Житомирської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пеллет-Енерго Ємільчине" про стягнення заборгованості на загальну суму 18915248,45 грн, з яких:

- 9859856,71 грн боргу за кредитом, отриманим у гривні, 816099,97 грн боргу по відсоткам, 1521436,05 грн пені за несвоєчасне повернення кредиту, 99444,46 грн пені за несвоєчасну сплату відсотків, 8057, 48 грн 3% річних за несвоєчасно проведені розрахунки по відсотках, 130720,14 грн 3% річних за несвоєчасно проведені розрахунки, 88863,62 грн інфляційних за несвоєчасно проведені розрахунки по відсотках, 1342652,91 грн інфляційних за порушення строків повернення кредиту, 750000,00 грн штрафу за несвоєчасне повернення кредиту, 3750000, 00 грн штрафу за несвоєчасно проведені розрахунки по відсотках;

- 9 050,00 євро, що в гривневому еквіваленті становить 228343,65 грн боргу за кредитом, отриманим у євро; 604, 27 євро (15246, 54 грн) боргу по відсоткам за користування кредитом; 203,59 євро (5136, 85 грн) пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом; 10618,50 євро (267919,02 грн) пені за несвоєчасне повернення кредиту; 20,77 євро (524, 05 грн) 3% річних за несвоєчасно проведені розрахунки по відсотках та 1226,53 євро (30947,00 грн) 3% річних за несвоєчасно проведені розрахунки за отриманий кредит в євро.

Рішенням господарського суду від 29.07.2015, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.09.2015, стягнуто з відповідача на користь позивача:

- 107110,40 грн пені за несвоєчасно проведені розрахунки за отриманий кредит в гривні; 98255,03 грн пені за несвоєчасно проведені розрахунки по відсотках, 6960,64 грн 3% річних за несвоєчасно проведені розрахунки; 7 972,25 грн 3% річних за несвоєчасно проведені розрахунки по відсотках; 73267,97 грн інфляційних за порушення строків повернення кредиту; 88863, 62 грн інфляційних за не своєчасно проведені розрахунки по відсотках;

- 171181,56 грн пені за несвоєчасно проведені розрахунки по сплаті кредиту отриманого в євро; 4 031,44 грн пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом в євро; 28 386, 04 грн 3 % річних за несвоєчасно проведені розрахунки по сплаті кредиту отриманого в євро; 524, 05 грн 3% річних за несвоєчасно проведені розрахунки по сплаті відсотків, нарахованих за отриманий кредит в євро;

- припинено провадження у справі за п. 1-1 ст. 80 ГПК України в частині стягнення 1419 856,71 грн по сплаті кредиту, отриманого в гривні; 816099, 96 грн боргу по сплаті відсотків, нарахованих за отриманий кредит в євро; 228343, 65 грн. (9050,00 євро) по сплаті кредиту; 15246,54 грн. (604,27 євро) по сплаті відсотків;

- в іншій частині у позові відмовлено.

Постановою ВГСУ від 02.12.2015 рішення господарського суду від 29.07.2015 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 16.09.2015 скасовано в частині позовних вимог про стягнення заборгованості:

- за кредитом отриманим у гривні в розмірі 8440000,00 грн, пені за несвоєчасне повернення кредиту отриманому в гривні у розмірі 1521436,05 грн, пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом отриманим у гривні в розмірі 99444,46 грн, 3% річних за несвоєчасно проведені розрахунки по відсотках, нарахованих за користування гривневим кредитом у розмірі 8057,48 грн, 3% річних за несвоєчасно проведені розрахунки за отриманий кредит в гривні у розмірі 130720,14 грн, 88863,62грн інфляційних за несвоєчасно проведені розрахунки по відсотках, 1342652,91 грн інфляційних за порушення строків повернення кредиту, 750000, 00 грн штрафу за несвоєчасне повернення кредиту, 3750000,00 грн штрафу за несвоєчасно проведені розрахунки по відсотках;

- пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом отриманим у євро в розмірі 203,59 євро, що в гривневому еквіваленті становить 5136,85 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту отриманому в євро у розмірі 10618, 50 євро, що в гривневому еквіваленті становить 267919,02 грн., з передачею справи в цій частині позову на новий розгляд до господарського суду Житомирської області. В іншій частині рішення та постанову залишено без змін (а. с. 191 - 199 у т. 5).

У мотивувальній частині вказаної постанови, ВГСУ вказав, серед іншого, що суди попередніх інстанцій не врахували, що:

- згідно з п. 3 договору про внесення змін № 20 від 01.10.2014 та п. 4 договору про внесення змін № 21 від 16.10.2014, умови кредитного договору, що не змінені цими договорами, залишаються незмінними і сторони підтверджують за ними свої зобов'язання; при цьому, даними договорами сторони п. 4.4 кредитного договору не змінювали;

- пунктом 4.4 Договору визначено строк погашення кредиту, сплати процентів за фактичний час використання кредиту, комісії та нарахованих штрафних санкцій, та не передбачено надсилання вимоги про дострокове повернення кредиту;

- не наведено нормативно-правового обґрунтування підстав для відмови у стягненні пені у розмірі 1189,43 грн за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом отриманим у гривні.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що за п. 4.4 договору відповідач повинен був 21.10.2014 погасити кредит і сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, комісії та нараховані штрафні санкції , оскільки починаючи з 05.10.2014 порушив строки сплати процентів за користування кредитними коштами.

Ухвалою від 30.12.2015 господарський суд прийняв справу до свого провадження, призначив засідання суду; зобов'язав сторони надати необхідні документи.

Ухвалами суду від 20.01.2016, від 09.02.2016 розгляд справи відкладався у зв'язку з необхідністю витребувати додаткові докази по справі.

Ухвалою від 23.02.2016 господарський суд продовжив розгляд спору відповідно до ч. 3. ст. 69 ГПК України.

Ухвалою від 11.03.2016 господарський суд за клопотанням представника відповідача та третіх осіб відклав розгляд справи.

15.03.2016 на адресу суду надійшли такі клопотання:

- від відповідача - від 14.03.2016, вих. №14/03/16 - про відкладення розгляду справи, у зв'язку з тимчасовою не працездатністю повноважного представника в якості додатків додано копію листка непрацездатності серія АГУ №332017 (а.с. 97-100, т. 6);

- від третіх осіб: ТОВ "Пеллет - Енерго Україна" та ТОВ "Пеллет-Інвест"- від 14.03.2016, вих № 14/03/16 - про відкладення розгляду справи, у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю повноваженого представника (а.с. 101-103, т. 6);

- від позивача - від 14.03.2016 №04-11/951 - про долучення до матеріалів справи додаткових пояснень, в яких зазначено, що відповідно до повідомлення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ "ОСОБА_2 кредит" від 04.08.2015 №04-08/1578 визнано нікчемним рішення банку стосовно прощення частини боргу за ч. 3, ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Дане повідомлення відповідач отримав 18.08.2015, проте воно не було виконане та останній не скористався своїм правом щодо його оскарження в порядку адміністративного судочинства (а. с. 104 -106, т. 6).

Представник позивача в засіданні суду позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Так, обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що позичальник 21.10.2014, згідно з п. 4.4 Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 119Ю/2011/05-1596/2-1 (в режимі мультивалютності) повинен був погасити кредит та сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, комісії та нараховані штрафні санкції, оскільки починаючи з 05.10.2014 відповідач порушив строки сплати процентів за користування кредитними коштами.

В попередніх судових засіданнях представник позивача та третіх осіб заперечила проти задоволення позову. У відзиві відповідача на позовну заяву (а. с. 13 - 30 у т. 6) зазначено, що станом на 05.06.2015 сума кредиту та відсотків, а також нарахована пеня за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 119Ю/2011/05-1596/2-1 (в режимі мультивалютності) погашена в повному обсязі, що підтверджується довідкою про відсутність заборгованості за договором, виписками по особовому рахунку, а також зняття арешту із заставного майна та обладнання. Нарахування пені за несвоєчасну сплату процентів, за несвоєчасне повернення кредиту, за несвоєчасну сплату відсотків та пені за несвоєчасне повернення кредиту відповідач заперечує.

Враховуючи, що явка відповідача та третіх осіб в судове засідання обов'язковою не визнавалася, суд вважає за можливе розглянути спір у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

06.06.2011 між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_2 кредит" (кредитор/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пеллет-Енерго Ємільчине" (позичальник/відповідач) було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 119Ю/2011/05-1596/2-1 (в режимі мультивалютності) (далі - Договір) (а. с. 12-15, т. 1).

Згідно з умовами Договору кредитор зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання (п.1.1 Договору).

В період з 10.10.2011 по 16.10.2014 сторонами було підписано Договори про внесення змін та Додаткові договори №1-№21 (а. с.16 - 41, т.1) до Договору, відповідно до яких змінювалась процентна ставка, ліміт як в іноземній валюті так і в гривні та продовжувався кінцевий термін повернення заборгованості.

Пунктом 1.1.1 Договору в редакції Договору про внесення змін № 21 від 16.10.2014 сторони обумовили, що надання кредиту буде здійснюватись в гривні та євро окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо "Транш", а у сукупності - "Транші", за змінюваною процентною ставкою, яка переглядається кожні три місяці та визначається у наступному розмірі:

- в гривні розмір змінюваної процентної ставки при перерахунку не може бути більшим ніж 35% річних та бути менше 19% річних;

- в євро розмір змінюваної процентної ставки при перерахунку не може бути більшим ніж 35% річних, та бути менше ніж 14% річних, та комісій в розмірі та в порядку визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів, що містять в Додатку 1 та Додатку 2 до цього Договору, що є невід'ємною складовою частиною цього Договору, надалі за текстом - "Тарифи", в межах максимального загального ліміту заборгованості до 15000000,00 грн., ліміт в євро в межах загального ліміту заборгованості встановлюється в сумі 219500,00 євро, з визначеним графіком змін максимального ліміту заборгованості та з кінцевим терміном повернення заборгованості за Кредитом до 02 (Другого) червня 2015 (Дві тисячі п'ятнадцятого) року на умовах визначених цим Договором з можливістю пролонгації дії договору.

Відповідно до п. 1.2. кредит надається позичальнику на наступні цілі: поповнення обігових коштів, придбання основних засобів та на купівлю валюти з метою погашення валютної кредитної заборгованості за кредитним договором.

Згідно п. 2.1. Договору, видача траншів кредиту на цілі, визначені п.1.2 цього договору проводиться шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з позичкового рахунку № 8001 в ПАТ "ОСОБА_2 кредит" в межах максимального ліміту заборгованості.

Пунктом 2.5 Договору, сторони погодили, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно в останній робочий день поточного місяця, за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі.

Сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно до 5 числа місяця, наступного за місяцем, за який нараховані проценти, на рахунок № 8001в ПАТ "ОСОБА_2 кредит", а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі (п. 2.6 Договору).

Відповідно до п. 2.7 Договору, нарахування та сплата процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом в періоді (28-29-30-31/360). При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту.

Відповідно до п. п. 3.2.5, 3.2.6 Договору кредитор має право вимагати повернення раніше наданих траншів кредиту, сплати процентів, комісій та можливих штрафних санкцій, у разі невиконання позичальником вимог п. п. 3.2.1, 3.2.5 цього Договору протягом трьох робочих днів з моменту отримання письмової вимоги кредитора. Видати наказ про примусову оплату несплачених в строк сум, у разі несвоєчасного погашення траншів кредиту, згідно з п. п. 1.1.1, 2.4 цього Договору, несвоєчасної сплати процентів.

Пунктами 3.3.5, 3.3.6, 3.3.7 Договору передбачено такі зобов'язання позичальника: - сплачувати кредитору проценти та комісії передбачені п. 1.1.1 Договору, в порядку, визначеному п. п. 2.6, 2.8, 2.9, 2.13;

- повернути кредитору у повному обсязі транші кредиту в строки визначені п. п. 1.1.1, 2.4 цього Договору;

- достроково повернути наявну заборгованість за кредитом, та сплатити нараховані проценти, комісії, можливі штрафні санкції у випадках, визначених п. п. 2.14.3, 3.2.6, 4.4, 5.4 цього Договору.

Згідно із п. 4.4 Договору у разі невиконання позичальником зобов'язань, визначених п. п. 3.3.2 - 3.3.18, порушення позичальником або третьою особою, з якою укладений договір забезпечення виконання зобов'язань за кредитом, умов договорів, визначених п. 1.3 цього договору, протягом більше 15 днів, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився та, відповідно, позичальник зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня, погасити кредит та сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, комісії та нараховані штрафні санкції. Після повного погашення заборгованості, за цим Договором, дія Договору припиняється.

Для забезпечення виконання зобов'язання відповідача щодо повернення кредиту, сплати відсотків та можливої неустойки (пені, штрафу), здійснення інших витрат за Договором про надання відновлюваної кредитної лінії №119Ю/2011/05-1596/2-1 (в режимі мультивалютності) від 06.06.2011, позивачем (заставодержатель) укладено такі договори застави:

- 06.06.2011 - з ТОВ "Паллет - Інвест" (заставодавець) - Договір застави майна №04-1597/1-1, за умовами якого заставодавець передав позивачу в заставу технологічне обладнання та устаткування згідно з переліком загальною вартістю, визначеною за погодженням сторін в розмірі 4921907,00 грн (а. с. 169 - 173 у т. 1);

- 06.06.2011 - з ТОВ "Паллет - Енерго Україна" - Договір застави майна №04-1598/1-1, згідно з яким заставодавець передав позивачу в заставу технологічне обладнання та устаткування згідно з переліком загальною вартістю, визначеною за погодженням сторін в розмірі 12878813,00 грн (а. с. 190 - 195 у т. 1);

- 12.12.2013 - ТОВ "Паллет - Енерго Україна" - Договір застави обладнання "04-877/1-1 згідно з переліком, зазначеним у Додатку №1 до договору, загальною вартістю, визначеною за погодженням сторін в розмірі 1442500,00 грн (а. с. 208 - 215 у т. 1).

Пунктом 2.4.13 вказаних договорів застави передбачено, що заставодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет застави у разі, зокрема, невиконання позичальником зобов'язань, передбачених договором кредиту, в тому числі в разі несвоєчасного погашення процентів, комісій.

Обґрунтовуючи позов, позивач посилався на те, що позичальник 05.10.2014, відповідно до вимог п. 3.3.5 Договору повинен був погасити кредит та сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, комісії та нараховані штрафні санкції, оскільки починаючи з 05.10.2014 відповідач порушив строки сплати процентів за користування кредитними коштами та відповідно до п. 4.4. Договору, позивач, вважає, що з 21.10.2014 термін надання кредиту закінчився (05.10.2014 р. +1 5 днів), тому відповідач був зобов'язаний у строк до 22.10.2014 здійснити повний розрахунок.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальниками взятих на себе зобов'язань за кредитним договором банком 06.04.2015 направлено позов до суду, відповідно до якого, зокрема, сума основного боргу на день подачі позову становила 9859856,71 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Таким чином, виконанням договору є вчинення дій щодо встановлення, зміни або припинення цивільних прав і обовязків. Права і обовязки, які виникають із таких дій, становлять зміст цивільно-правового зобовязання.

За зі ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, для виконання кредитного договору необхідне вчинення сторонами передбачених умовами договору дій, які призводять до встановлення між ними кредитного правовідношення.

Таке правовідношення встановлюється між сторонами з часу отримання позичальником від банку кредиту.

На виконання умов Договору, позивачем на підставі заявок відповідача (а. с. 139 -144 т. 1) перераховувались грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості, що підтверджується виписками по особовому рахунку (а.с. 52-138, т.1).

Порядок виконання та припинення зобовязання регулюється ЦК України.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно із звичаями ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. ст. 526, 525 ЦК ).

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Судом встановлено, що у звязку з порушенням боржником строків повернення відсотків за кредитним договором, кредитор використав передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України та пунктом 3.3.7 Договору право на вимогу щодо дострокового повернення наявної заборгованості за кредитом, сплати відсотків та можливих штрафних санкцій.

Відповідач, не погоджуючись з твердженням позивача про наявність у нього будь -якої заборгованості посилається на необхідність направлення позивачем повідомлення про відмову від Кредитного договору та видання наказу про примусову оплату несплачених в строк сум у разі несвоєчасного погашення траншів кредиту, як це вимагає законодавство та п.п. 3.2.5.-3.2.7. Договору.

Крім того, відповідач зазначає що 05.06.2015 сума кредиту та відсотків, а також пеня по договору погашена в повному обсязі, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою від 05.06.2015 №05.1-05/2678, де зазначено що зобов'язання відповідача виконані в повному обсязі і банк не має будь-яких претензій, яки випливали з Договору від 06.06.2011 (а. с. 24, т.4), випискою по особовому рахунку та витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, де знято арешт із заставного майна та обладнання (а. с. 25 - 40, т. 4).

Так, протоколом №12 від 05.06.2015 засідання комітету по неплатежах, позивачем вирішено списати відповідачу нараховану пеню, штраф та інші санкції, відізвати подані позовні заяви до відповідних судів, судовий збір не стягувати (а. с. 85, т. 6).

Разом з тим слід зазначити, що п. 4.4. Договору визначено строк погашення кредиту, сплати процентів за фактичний час використання кредиту, комісії та нарахованих штрафних санкцій, а саме у разі невиконання позичальником зобов'язань визначених п. 3.3.2.-3.3.18 Договору, порушення Позичальником або третьою особою, з якою укладений договір забезпечення виконання зобов'язань за Кредитом, умов договорів, визначених п.1.3. цього Договору, протягом більше ніж 15 днів, ОСОБА_2 може вважати термін надання Кредиту таким, що закінчився, та, відповідно, позичальник зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня погасити Кредит, сплатити проценти за фактичний час використання Кредиту, комісії та нараховані штрафні санкції.

Виходячи, з положень вказаного пункту Договору, судом встановлено що сторонами було погоджено відсутність необхідності направлення вимоги про повернення кредиту, а отже відповідач був обізнаний про закінчення терміну надання кредиту у зв'язку з порушенням п.3.3.5. та п. 3.3.6 Договору

На підставі постанови Правління ОСОБА_2 Банку України від 05.06.2015 №358 ПАТ "ОСОБА_2 кредит" віднесено до категорії неплатоспроможних.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) і органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05.06.2015 №114 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ОСОБА_2 кредит" запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 08.06.2015 по 07.09.2015 включно та призначити уповноважену особу на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_3 (а. с. 13, т. 4).

Відповідно до наказу №1 від 08.06.2015 Тимчасової адміністрації "Про виконання обов'язків уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації" ОСОБА_3 приступив до виконання повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації В ПАТ "ОСОБА_2 кредит" (а. с. 14, т.4).

04.08.2015 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації видано розпорядження №21 "Про організацію роботи працівників при визнанні договорів (інших правочинів), укладених з ПАТ "ОСОБА_2 кредит" нікчемними", якою зобов'язано направити повідомлення про нікчемність правочину ТОВ "Пеллет-Енерго Ємільчине" та відновити в балансі облік за даним правочином (а. с. 86 - 88, т. 6).

04.08.2015 відповідачу направлено повідомлення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ "ОСОБА_2 національний кредит" №04-08/1578, де визнано нікчемним рішення банку стосовно прощення частини боргу відповідно до ч. 3, ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Дане повідомлення відповідач отримав 18.08.2015, про що свідчить копія витягу з веб-сайту УДППЗ "Укрпошта" про те, що відправлення за №790 вручено відповідачу за довіреністю у відділенні зв'язку Ємільчине 1, (а. с. 91, т. 6). Проте, отримавши дане повідомлення позивач не оскаржив його в адміністративному порядку відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України.

Судом встановлено, що в процесі розгляду справи відповідач 05.06.2015 погасив борг в частині отриманого кредиту в гривні на суму 9859856,71 грн, що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку з 05.06.2015 по 05.06.2015 (а. с. 53, т.4).

Представник позивача не заперечив, щодо погашення даної суми основного боргу в гривні.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи викладене, слід припинення провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення 8440000,00 грн (9859856,71 - 1419856,71) основного боргу за відсутністю предмета спору на підставі п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 1521436,05 грн пені за несвоєчасно проведені розрахунки по кредиту та 99444,46 грн пені за несвоєчасно проведені розрахунки по відсотках, про що суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 610, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, що включає його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені).

За умовами п. 4.2 Договору, у разі прострочення відповідачем строків сплати процентів та комісій, визначених цим договором та тарифами, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених пп. 1.1.1, 2.4, 2.14.3, 3.2.6, 4.4, 5.4 Договору, відповідач сплачує пеню в розрахунку 1%, в національній валюті України від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобов'язань за цим договором.

Виходячи з умов п. 4.2 Договору, відповідач згідно з розрахунком нарахував пеню по кредиту, отриманому в гривні за період з 22.10.2014 по 31.03.2015 (а. с. 42 - 51, т. 1).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч.1 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Частиною 2 ст. 343 ГК України передбачено, що розмір пені за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки ОСОБА_2 банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічні положення містяться і в ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Згідно з п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку, суд погодився з заявленою вимогою позивача щодо стягнення 1521436,05 грн пені за несвоєчасно проведені розрахунки по кредиту та 99444,46 грн пені за несвоєчасно проведені розрахунки по відсотках.

Що стосується заявленої позивачем нарахованої пені по кредиту, наданому в євро за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, отриманим у євро в розмірі 203, 59 євро, що в гривневому еквіваленті становить 5136, 85 грн. та пені за несвоєчасне повернення кредиту, отриманому в євро у розмірі 10 618, 50 євро, що в гривневому еквіваленті становить 267 919, 02 грн., слід зазначити таке.

Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч.1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривні.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. 3 ст. 533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю від 19.02.1993 № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки ОСОБА_2 банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань).

Відповідно до частини 2 статті 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки ОСОБА_2 банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки ОСОБА_2 банку України. Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення ОСОБА_2 банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України гривні.

На виконання вимог ухвали суду від 30.12.2015 позивачем здійснено розрахунок пені за кредитом в євро, відповідно до якого нарахована за період з 22.10.2014 по 31.03.2015 пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом отриманим у євро в розмірі 203, 59 євро, що в гривневому еквіваленті становить 4031,44 грн. та пеня за несвоєчасне повернення кредиту отриманому в євро у розмірі 10 618, 50 євро, що в гривневому еквіваленті становить 185120,97 грн. (а. с. 25 - 30, т. 6).

Проте, незважаючи на даний розрахунок позивач в засіданні суду підтримав позовні вимоги, де сума пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, отриманим у євро в розмірі 203, 59 євро, що в гривневому еквіваленті становить 5136,85 грн. та пеня за несвоєчасне повернення кредиту, отриманому в євро у розмірі 10 618, 50 євро, що в гривневому еквіваленті становить 267919,02 грн.

Судом здійснено перевірку поданого позивачем розрахунку пені з врахуванням правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 01.04.2015 у справі № 909/660/14, відповідно до якої пеня має обчислюватися та стягуватися лише в гривні. Таким чином, правомірною до стягнення підлягає сума в розмірі 4031,44 грн пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом отриманим у євро. В частині стягнення 1105,41 грн (5136,85 .- 4031,44) слід відмовити за безпідставністю.

При перевірці пені за несвоєчасне повернення кредиту отриманому в євро, судом взято до уваги розрахунок, проведений в рішенні господарського суду від 29.07.2015 у цій справі, де було встановлено що позивач неправомірно нараховував пеню в період з 16.10.2014 по 31.10.2014, оскільки у вказаний період борг в євро був відсутній, що випливає з умов договору про внесення змін № 21 від 16.10.2014 та вбачається з банківської виписки по рахунку № 2067.6.067218.001 (а. с. 118-120 т.1). Даний період був виключений судом в розрахунку 3% річних за несвоєчасно проведені розрахунки по кредиту, отриманого в євро, що ВГСУ постановою від 02.12.2015 залишено в силі.

Судом врахована вказана обставина, тому задоволенню підлягає сума в розмірі 171181,56грн пені за несвоєчасно проведені розрахунки по кредиту, отриманому в євро.

В частині стягнення 96737,46 грн пені за несвоєчасно проведені розрахунки за отриманий кредит в євро (267919,02 - 171181,56 ) слід відмовити за безпідставністю.

Крім того, за неналежне виконання відповідачем зобов'язань, позивач нарахував до стягнення з відповідача за отриманий гривневий кредит: 130720,14 грн 3% річних за несвоєчасно проведені розрахунки за кредитом; 8057,48 грн 3% річних за несвоєчасно проведені розрахунки по відсотках; інфляційні за жовтень-грудень 2014 р. та січень, лютий 2015 р. за несвоєчасно проведені розрахунки за кредитом в сумі 1342652,91 грн та 88863,62 грн за несвоєчасні розрахунки по сплаті процентів.

Так, згідно із ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Поряд з цим суд зазначає, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто три відсотки річних та інфляційні втрати підлягають стягненню на підставі закону як вид відшкодування за завдані втрати незалежно від укладення договору та не є штрафними санкціями, право на нарахування яких виникає у зв'язку з невиконанням або несвоєчасним виконанням зобов'язань за договором.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок щодо обґрунтованості стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає, що позивач правомірно нарахував інфляційні та 3% річних, оскільки при їх нарахуванні виходив з позиції, що строк повернення кредиту настав у жовтні 2014 р. відповідно до п. 4.4. Договору, а тому сума, яка підлягає стягненню за отриманий гривневий кредит становить:

- 130720,14 грн - 3% річних за несвоєчасно проведені розрахунки за кредитом;

- 8057,48 грн - 3% річних за несвоєчасно проведені розрахунки по відсотках;

- 1342652,91 грн - інфляційні за несвоєчасно проведені розрахунки за кредитом;

- 88863,62 грн - інфляційні втрати за несвоєчасні розрахунки по сплаті процентів.

Щодо заявленого до стягнення штрафу в сумі 750000,00 грн за прострочку в сплаті кредиту та 3750000,00 грн штрафу за прострочку в сплаті процентів, нарахованих за користування кредитом за період з жовтня 2014 р. по лютий 2015 р., суд вважає, що вказані вимоги задоволенню не підлягають, зважаючи на таке.

Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до п. 4.2 Договору, у разі прострочення відповідачем строків сплати процентів та комісій, визначених цим Договором та тарифами, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених пп. 1.1.1, 2.4, 2.14.3, 3.2.6, 4.4, 5.4 цього Договору відповідач сплачує пеню в розрахунку 1%, в національній валюті України від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобов'язань за цим договором.

У той самий час, згідно з п.п. 4.1, 4.3 Договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення: одне з яких несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій.

Так, у п. 4.3. Договору зазначено, що позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф з розрахунку 5 процентів від суми максимального ліміту кредиту, визначеного п. 1.1.1. Договору, за кожний випадок.

За таких обставин, беручи до уваги, що за ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно - правової відповідальності, то їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дана позиція викладена в постанові ВСУ від 21.10.2015 у справі № 6-2003цс15.

Таким чином, вимога позивача щодо стягнення штрафу в сумі 750000,00 грн за прострочку в сплаті кредиту та 3750000,00 грн штрафу за прострочку в сплаті процентів, нарахованих за користування кредитом не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню на суму 3366387,66 грн, з яких 1521436,05 грн пені за несвоєчасно проведені розрахунки за отриманий кредит в гривні; 99444,46 грн пені за несвоєчасно проведені розрахунки по відсотках за користування кредитом у гривні; 130720,14грн 3% річних за несвоєчасно проведені розрахунки за кредит в гривні; 8057,48 грн 3% річних за несвоєчасно проведені розрахунки по відсотках, нарахованих за кредит у гривні; 1342652,91 грн інфляційних за порушення строків повернення кредиту у гривні; 88863,62 грн інфляційних за несвоєчасно проведені розрахунки по відсотках за кредитом у гривні; 171181,56грн пені за несвоєчасно проведені розрахунки по кредиту, отриманому в євро; 4031,44грн пені за несвоєчасно проведені розрахунки по відсотках за кредит в євро.

Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 4597842,87 грн, з яких: 1105,41 грн пені за несвоєчасно проведені розрахунки за несплату відсотків за кредит в євро, 96737,46 грн пені за несвоєчасно проведені розрахунки по сплаті кредиту в євро, штрафу в сумі 750000,00 грн. за прострочку в сплаті кредиту та 3750000,00 грн штрафу за прострочку в сплаті процентів за користування кредитом.

Суд припиняє провадження у справі за п. 1-1 ст. 80 ГПК України на суму 8440000,00 грн. заборгованості по сплаті кредиту, отриманого в гривні.

В порядку ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того судом встановлено, що при винесенні постанови ВГСУ від 02.12.2015 у справі №906/527/15, не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, сплачених позивачем за подання касаційної скарги у розмірі 131544,00 грн згідно з платіжним дорученням № 512 від 05.10.2015 на суму 219240,00 грн.

Пунктом 4.4. постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Так, позивач за звернення з касаційною скаргою сплатив судовий збір в розмірі 219240,00 ( платіжне доручення № 512 від 05.10.2015) (т. 2, а. с. 47, 100).

Постановою ВГСУ від 02.12.2015 рішення господарського суду Житомирської області від 29.07.2015 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 16.09.2015 у справі №906/527/15 скасовано частково, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення боргу:

- за кредитом, отриманим у гривні в розмірі 8440000,00 грн, пені за несвоєчасне повернення кредиту, отриманому в гривні у розмірі 1521436,05 грн, пені за несвоєчасну сплату відсотків за кредитом, отриманим у гривні в розмірі 99444,46 грн, 3% річних за несвоєчасно проведені розрахунки по відсотках, нарахованих за кредит у гривні у розмірі 8057,48 грн, 3% річних за несвоєчасно проведені розрахунки за отриманий кредит в гривні у розмірі 130720,14 грн, 88863,62 грн інфляційних за несвоєчасно проведені розрахунки по відсотках, 1342652,91 грн інфляційних за порушення строків повернення кредиту, 750000, 00 грн. штрафу за несвоєчасне повернення кредиту, 3750000,00 грн штрафу за несвоєчасно проведені розрахунки по відсотках;

- пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, отриманим у євро в розмірі 203,59 євро, що в гривневому еквіваленті становить 5136,85 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту, отриманому в євро у розмірі 10618, 50 євро, що в гривневому еквіваленті становить 267919,02 грн., з передачею справи в цій частині позову на новий розгляд до господарського суду Житомирської області. В іншій частині рішення та постанову залишено без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою ВГСУ від 07.12.2015 повернуто позивачу надмірно внесений судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 131544,00 грн. (219240,00 - 87696,00), сплачений за платіжним дорученням №512 від 05.10.2015 (а. с. 200 -202, т. 5).

Тому, сплачений позивачем судовий збір за подання касаційної скарги, підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, підлягають відшкодуванню сплачені позивачем 15607,45 грн витрат за подання касаційної скарги на рішення господарського суду Житомирської області від 29.07.2015 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 21.09.2015, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пеллет-Енерго Ємільчине" (11201, Житомирська область, смт. Ємільчине, вул. Леніна, 2, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 кредит" (04053, м. Київ, вул. Тургенєвська, 52/58, )

- 1521436,05 грн пені за несвоєчасно проведені розрахунки за отриманий кредит в гривні;

- 99444,46 грн пені за несвоєчасно проведені розрахунки по відсотках, нарахованих за користування кредитом, отриманим в гривні;

- 130720,14 грн 3% річних за несвоєчасно проведені розрахунки за отриманий кредит в гривні;

- 8057,48 грн 3% річних за несвоєчасно проведені розрахунки по відсотках, нарахованих за користування кредитом, отриманим в гривні;

- 1342652,91 грн інфляційних нарахувань за порушення строків повернення кредиту, отриманому в гривні;

- 88863,62 грн інфляційних нарахувань за несвоєчасно проведені розрахунки по відсотках за кредит, отриманий в гривні;

- 171181,56 грн пені за несвоєчасно проведені розрахунки по сплаті кредиту, отриманого в євро;

- 4031,44 грн пені за несвоєчасно проведені розрахунки за несплату відсотків за кредит, отриманий в євро;

- 13006,21 грн судового збору за розгляд справи;

- 15607,45 грн витрат за подання касаційної скарги на рішення господарського суду Житомирської області від 29.07.2015 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 21.09.2015.

3. Припинити провадження у справі за п. 1-1 ст. 80 ГПК України в частині стягнення:

- 8440000,00 грн заборгованість по сплаті кредиту, отриманого в гривні.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 17.03.2016.

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1- в справу

2 - позивачу (01001, м. Киїів, пл. Спортивна, 3,підїзд 2)

3 - відповідачу (реком.)

4,5 - третім особам