ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2016 р.Справа № 916/3651/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Величко Т.А.,

суддів: Бєляновського В.В., Поліщук Л.В.

(Склад колегії сформовано на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями)

при секретарі: Альошиній Г.М.

за участю представників сторін:

від прокуратури - ОСОБА_1;

від позивача (Фонду державного майна України) ОСОБА_2

від відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Одеської області

на рішення господарського суду Одеської області від 21.12.2015р.

по справі № 916/3651/15

за позовом: Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Судноплавна компанія Укрферрі

про стягнення 30 635 676,70 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду Державного майна України звернувся до господарського суду Одеської області з позовними вимогами ТОВ Судноплавна компанія Укрферрі про стягнення 30635676,70 грн. заборгованості з орендної плати.

Позов предявлено з урахуванням наявних договірних відносин між ФДМ України та судноплавною компанією Укрферрі, правонаступником якої є ТОВ Судноплавна компанія Укрферрі, з оренди державного майна цілісного майнового комплексу державної судноплавної компанії Укрферрі та обовязкової для виконання на усій території України постанови ВГСУ від 10.04.2013р. у справі №5017/781/2012, якою зобовязано ПрАТ „СК Укрферрі підписати додатковий договір до договору оренди від 05.12.1997р. №Д-1905 в редакції позивача. За додатковим договором орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно і порядок використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995р. №786 із змінами, відповідно до постанови КМУ від 14.09.2011 №961 і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (вересень 2011р.) 1041444,87грн.

Вказаний розмір орендної плати застосовується з 20.09.2011р., що підтверджено судовими рішеннями.

В порушення приписів постанови ВГСУ від 10.04.2013р. у справі №5017/781/2012 ТОВ „СК Укрферрі з вересня 2011р. сплачувало кошти по договору оренди від 05.12.1997р. № Д-1905 на підставі орендної ставки на рівні 6% замість 20%, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 30635676,70 грн., що підтверджується розрахунком ФДМ України від 15.01.2015р. за період з 20.09.2011р. по грудень 2014р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 21.12.2015р. (суддя Зайцев Ю.О.) у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ФДМ України на користь державного бюджету України 73080грн. судового збору.

Судове рішення мотивоване посиланням на ст. 202, 203, 626, 627, 638, 640 ЦК України. Господарський суд дійшов висновку про неукладення між сторонами додаткової угоди до договору оренди від 05.12.1997р. №Д-1905 в редакції позивача на виконання постанови Вищого господарського суду України від 10.04.2013р. у справі №5017/781/2012, а тому і відсутність обовязку у відповідача виконувати додаткові зобовязання у відповідності до вказаної постанови. За Актом-приймання передачі цілісного майнового комплексу Державної судноплавної компанії «Укрферрі» від 11.08.2015р. (п.2) у сторін відсутні жодні претензії щодо взаємних розрахунків за користування орендованим майном.

В апеляційній скарзі, не погоджуючись з висновками суду, перший заступник прокурора Одеської області просить скасувати рішення господарського суду Одеської області віл 21.12.2015р. у справі №916/3651/15 і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Доводи скаржника ґрунтуються на незаконності рішення, оскільки воно прийняте за неправильним застосуванням, тлумаченням та порушенням норм матеріального права, неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, а також недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими, і невідповідністю висновків, викладених у рішенні господарського суду обставинам справи, у звязку з чим на підставі ст. 104 ГПК України воно підлягає скасуванню.

Не підписання відповідачем додаткової угоди до договору оренди не звільняє його від виконання договірних зобовязань у редакції, викладеній у постанові ВГСУ від 10.04.2013 у справі №5017/781/2012. Акт приймання-передачі цілісного майнового комплексу ДСК Укрферрі від 11.08.2015р., в якому зазначено про відсутність у сторін жодних претензій щодо взаємних розрахунків за користування орендованим майном, згідно з положеннями ст. ст. 32, 34 ГПК України не є належним та допустимим доказом, оскільки він не припиняє зобовязання по сплаті орендних платежів у повному обсязі на підставах та у випадках, передбачених договором оренди та ст. ст. 598-607, 609 ЦК України та протирічить вказаній постанові ВГСУ від 10.04.2013р.

У відзиві на апеляційну скаргу ФДМ України вважає, що господарським судом неправильно застосовано норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, що є підставами для скасування оскаржуваного рішення суду відповідно до ч. 1 ст. 104 ГПК України.

Відповідач ТОВ „ СК Укрферрі в порушення вимог ст. 124 Конституції України та ст. 115 ГПК України ухилявся від виконання постанови ВГСУ від 10.04.2013р. у справі №5017/781/2012, якою саме відповідача зобовязано привести Договір у відповідність до вимог чинного законодавства та підписати відповідний додатковий договір щодо зміни розміру орендної плати, чим завдав державі в особі ФМУ збитків у вигляді недоотримання орендної плати.

Зазначення в Акті від 11.08.2015р. приймання-передачі ЦМК ДСК Укрферрі після закінчення дії договору про відсутність жодних претензій щодо складу та стану майна, а також взаємних розрахунків за його користування, не звільняє відповідача, як боржника, від виконання ним у повному обсязі постанови ВГСУ від 10.04.2013р. у справі №5017/781/2012.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ Судноплавна компанія Укрферрі вважає рішення господарського суду від 21.12.2015р. у справі №916/3651/15 таким, що прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права.

Постановою ВГСУ від 10.03.2015 у справі №5017/781/2012 не змінені правовідносини сторін за договором оренди від 05.12.1997 №Д-1905, відповідно, не змінено розмір орендної плати, що спростовує твердження заступника прокурора Одеської області про наявність заборгованості з орендної плати.

11.08.2015р. між сторонами підписано Акт приймання передачі ЦМК ДСУ Укрферрі після закінчення терміну дії договору оренди №Д-1905 від 05.12.1997р., в якому сторони письмово закріпили відсутність будь якої заборгованості по сплаті орендної плати за вказаним договором.

Обовязок щодо сплати збільшеного розміру заборгованості виникає тільки у випадку наявності додаткового договору про внесення змін до ОСОБА_4 оренди від 05.12.1997р. №Д-1905.

На дату подання позову, а також апеляційної скарги, такий додатковий договір не підписано, а тому відсутні правові підстави щодо стягнення вказаної заборгованості з орендної плати.

В процесі розгляду апеляційної скарги представник прокуратури свою позицію щодо спірної суми підтвердив та зазначив, що сума 30635676,76 грн. є заборгованістю відповідача з орендної плати за договором оренди №Д-1905 від 05.12.1997р.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріалами справи (фактичні обставини справи) на предмет правильності їх юридичної оцінки господарським судом та заслухавши пояснення присутніх в засіданні представників сторін, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Як свідчать матеріали справи і це встановлено господарським судом, 05.12.1997 року між Фондом державного майна України (надалі - орендодавець) та судноплавною компанією Укрферрі (орендар) було укладено Договір оренди державного майна №Д-1905, за яким орендодавець передав орендарю у строкове платне володіння та користування цілісний майновий комплекс Державної судноплавної компанії Укрферрі.

Відповідно до п. 3.1 договору, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995р. №786 (із змінами та доповненнями, внесеними постановами КМУ від 18.05.1998р. №699, від 19.01.2000 №75) і становить без ПДВ за базовий місяць оренди лютий 2007р. в сумі 195874,07 грн. (в редакції додаткової угоди від 21.01.2008 №53).

Умовами договору оренди (п. 3.2) передбачена можливість перегляду розміру орендної плати на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики розрахунку, зміни централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України.

Згідно з умовами п.п. 1 п. 10.8 договору його дія припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

Додатковою угодою №720 від 28.10.2000 до договору оренди державного майна від 05.12.1997 №Д-1905, дію договору продовжено до 05.12.2014р.

У звязку із змінами у Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу (в редакції постанови КМУ від 14.09.2011р. №961 „Про внесення змін до постанови КМУ від 10.08.1995р. №629 та від 04.10.1995р. №786) , орендодавець 24.10.2011 запропонував орендарю укласти додаткову угоду до договору про зміну розміру орендної плати з підстав зміни орендних ставок за використання цілісних майнових комплексів державних підприємств, на що отримав відмову від орендаря.

В лютому 2012р. ФДМУ звернувся з позовом до ПрАТ „СК Укрферрі, правонаступником якого є з 23.11.2012р. ТОВ СК Укрферрі про зобовязання підписати додатковий договір до договору оренди від 05.12.1997 №Д-1905.

Постановою ВГСУ від 10.04.2013р. у справі №5017/781/2012, скасовані рішення господарського суду Одеської області від 03.12.2012р. та постанову Одеського апеляційного суду від 14.02.2013р., яким позовні вимоги залишено без задоволення, та прийнято нове рішення, про задоволення позовних вимог: зобовязано приватне акціонерне товариство Судноплавна компанія Укрферрі підписати додатковий договір до договору оренди від 05.12.1997 року № Д-1905 у редакції позивача, а саме:

1. Пункт 3.1 розділу 3 договору оренди від 5 грудня 1997 року № Д-1905 викласти у такій редакції:

3.1. Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної палати за державне майно та пропорцій її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786 (зі змінами і доповненнями), і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (вересень 2011 року) 1 041 444 грн. 87 коп. (один мільйон сорок одна тисяча чотириста сорок чотири гривні 87 копійок).

2. Зазначений у пункті 1 додаткового договору розмір орендної плати застосовується з 20 вересня 2011 року.

Розмір орендної плати за вересень місяць 2011 року становить 579 737 грн. 64 коп. без ПДВ.

3. Зміни розміру орендної плати за базовий місяць відображаються в розрахунку, що є додатком до цього додаткового договору та є його невідємною і складовою частиною.

4. Додатковий договір набирає чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін і є невідємною частиною договору.

5. Додатковий договір укладений в 2-х примірниках, кожен із яких має однакову юридичну силу, по одному для орендодавця та орендаря.

До даного часу постанова ВГСУ від 10.04.2013р. відповідачем не виконана, додатковий договір до договору оренди державного майна №Д-1905 від 05.12.1997 не підписано. З вересня 2011р. ТОВ СК Укрферрі сплачувало кошти по договору оренди від 05.12.1997р. №Д-1905 на підставі орендної ставки на рівні 6% замість 20%, внаслідок чого, як зазначає позивач, виникла заборгованість в розмірі 30635676,70 грн., за стягненням якої звернувся заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі ФДМ України.

Господарський суд, приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, не погодившись з доводами позивача, послався на ст. ст. 202, 203, 626, 627, 638, 640 ЦК України та дійшов висновку про неукладення між сторонами додаткової угоди до договору оренди №Д-1905 від 05.12.1997р. в редакції позивача, затвердженої постановою ВГСУ від 10.04.2013р. у справі №5017/781/2012, а отже, і на відсутність у відповідача обовязку виконувати договірні зобовязання у відповідності із затвердженою постановою ВГСУ від 10.04.2013р. в редакції додаткової угоди.

Також суд послався на акт приймання передавання цілісного майнового комплексу ДСК Укрферрі від 11.08.2015р., в п.2 якого зазначено про відсутність у сторін жодних претензій щодо взаємних розрахунків за користування орендованим майном.

З обґрунтованістю висновків суду погодитися можна.

Умовами договору №Д-1905 оренди державного комунального майна від 05.12.1997р. (п. 3.1) визначено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої КМУ і на дату укладення договору становила 604,54 тис. грн.. Відповідно до п. 3.2 договору розмір орендної плати може бути переглянуто на вимогу однієї із сторін в разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України.

Пунктом 1 Додаткової угоди №53 від 01.02.2008р. про внесення змін до ОСОБА_4 оренди цілісного майнового комплексу ДСК Укрферрі (із змінами та доповненнями) від 05.12.1997р. №Д-1905, сторони визначили, що річна орендна плата за використання ЦМК встановлюються на рівні 6% від залишкової вартості і застосовується з моменту підписання цієї угоди сторонами. Відповідні зміни відображаються у розрахунку орендної плати, що є невідємною і складовою частиною ОСОБА_4 оренди.

При цьому, сторони керувалися постановою КМУ від 04.10.1995р. №786 „Про Методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна (із змінами та доповненнями).

14.09.2011 КМУ було прийнято постанову №961 „Про внесення змін до постанови КМУ від 10.08.1995 №629 та від 04.10.1995 3786, яка набрала чинності 20.09.2011, якою змінено орендні ставки за використання цілісних майнових комплексів державних підприємств, а також нерухомого майна по окремим напрямкам використання.

Пунктом 10.2 ОСОБА_4 сторони погодили, що умови ОСОБА_4 зберігають силу протягом всього строку ОСОБА_4 та у випадках, коли після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря.

В лютому 2012р. ФДМ України звернувся з позовом до ПрАТ СК Укрферрі, правонаступником якого з 23.11.2012 є ТОВ СК Укрферрі про зобовязання підписати додатковий договір до договору оренди від 05.12.1997 №Д-1905 в частині розміру орендної плати відповідно до нових орендних ставок. Відмова орендаря підписати такий договір стала підставою для передачі спору до суду.

Постановою ВГСУ від 10.03.2013р. по справі №5017/781/2012 позов ФДМ України задоволено повністю та зобовязано ТОВ „Судноплавна компанія „Укрферрі підписати додатковий договір до договору оренди від 05.12.1997 №Д-1905 у відповідній редакції.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому згідно з приписами ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обовязків (господарських зобовязань).

За змістом ст. 509 ЦК України зобовязання є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обовязку.

Відповідно до ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 193 ГК України та ст. 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, не допускається.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 530 ЦК України передбачено: якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно зі ст. 629 ЦК України, ст. 193 ГК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Між тим, за період з вересня 2011р. по грудень 2014р. ТОВ СК Укрферрі здійснювалася оплата орендної плати за орендною ставкою 6%, відповідно до умов договору оренди і станом на 15.01.2015р. заборгованість з орендної плати відсутня, що підтверджується наданим ФДМ України розрахунком.

Звертаючись з позовом про стягнення заборгованості з орендної плати заступник прокурора Одеської області помилково виходив з наявності заборгованості за договором оренди, тоді як дані про таку заборгованість в матеріалах справи відсутні, а позовні вимоги обґрунтовані посиланням на ст. 525, 526, 530, 614, 623, 625, 626, 628, 629, 759, 762 ЦК України, ст. 193, 285, 286 ГК України.

При цьому, прокурором не доведено невиконання чи неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором оренди №Д-1905 від 05.12.1997р., в редакції, яка діяла до 05.12.2014р.

Дані про укладення між сторонами додаткового договору на виконання постанови ВГСУ від 10.04.2013 по справі №5017/781/2012 щодо зміни розміру орендної плати з 20.09.2011р. відсутні, а тому відсутня норма, яка передбачає обовязок відповідача сплачувати за ОСОБА_4 №Д-1905 орендну плату в новому розмірі, відсутні правові підстави для нарахування і відповідно стягнення такої заборгованості за ОСОБА_4 оренди №Д-1905 від 05.12.1997р.

Згідно з абз. 4 ч. 1 ст. 2 ГПК України, господарський суд порушує справи за позовами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. При цьому, як передбачено ч. 2 зазначеної статті, в позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати функції у спірних відносинах.

Органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах є Фонд державного майна України, який є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику, зокрема, у сфері використання державного майна шляхом здачі його в оренду, та відповідно є стороною укладеного з відповідачем ОСОБА_4 оренди від 05.12.1997р. №Д-1905 і на якого покладено обовязок щодо своєчасного вжиття заходів по стягненню заборгованості з орендної плати, недотримання якої завдає шкоди економічним інтересам держави.

Господарський суд дійшов підставного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки кошти, які прокурор просить стягнути з відповідача, не є заборгованістю з орендної плати, сплату якої позивач має право вимагати на умовах вказаного договору, а також норм Цивільного та Господарських кодексів України, якими регулюються положення щодо виконання зобовязань. А тому рішення господарського суду є законним, обґрунтованим, таким що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам і наявним матеріалам.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а ґрунтуються на помилковому твердженні щодо правової оцінки спірної суми як заборгованості з орендної плати.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 21.01.2016р. по даній справі відстрочено першому заступнику прокурора Одеської області сплату судового збору до прийняття судового рішення відповідно до його клопотання.

На день прийняття постанови до Одеського апеляційного господарського суду не надійшло відповідних доказів про сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі, у звязку з чим відповідно до вимог ст.49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на прокуратуру Одеської області.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,

суд постановив:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Одеської області залишити без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 21.12.2015р. у справі 916/3651/15 без змін.

Стягнути з прокуратури Одеської області в дохід Державного бюджету України 80388 грн. судового збору за апеляційне провадження.

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідний наказ.

Постанова в порядку ст. 105 Господарського Процесуального Кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Т.А. Величко

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя Л.В. Поліщук