ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року Справа № 910/28665/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоТатькова В.І. (доповідача),
суддів :Картере В.І., Губенко Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 25.01.2016 р.
у справі№ 910/28665/15 господарського суду міста Києва
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет" (надалі - ТОВ "Фудмаркет")
доПублічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії" (нова назва - Публічне акціонерне товариство "СБЕРБАНК") (надалі - ПАТ "Сбербанк")
прозміну умов договору
за участю представників:
від позивача- Гвоздецький А.М.
від відповідача- Власюк Н.В.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.11.2015 р. (суддя Привалов А.І.) заяву ТОВ "Фудмаркет" про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено: з метою забезпечення позову заборонено ПАТ "Сбербанк" вчиняти дії щодо звернення стягнення у будь-який спосіб та проведення державної реєстрації звернення стягнення за всіма договорами забезпечення (в т.ч. застави, іпотеки), укладеними для забезпечення виконання зобов'язань ТОВ "Фудмаркет" за Договором про відкриття кредитної лінії № 115-Н/11/29/КЛ від 14.09.2011 р. (зі змінами та доповненнями).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2016 р. (головуючий суддя Смірнова Л.Г., судді: Кропивна Л.В., Дідиченко М.А.) ухвалу господарського суду міста Києва від 12.11.2015 р. скасовано, відмовлено ТОВ "Фудмаркет" в задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, ТОВ "Фудмаркет" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, а ухвалу місцевого господарського суду залишити в силі, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 09.03.2016 р. касаційну скаргу ТОВ "Фудмаркет" прийнято до провадження, призначено розгляд скарги на 15.03.2016 р.

14 березня 2016 року, через канцелярію Вищого господарського суду України, від ПАТ "Сбербанк" надійшли пояснення, за змістом яких відповідач у справі просить залишити без змін прийняту у справі постанову, а подану ТОВ "Фудмаркет" касаційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши доводи касаційної скарги, взявши до уваги пояснення відповідача, перевіривши правильність застосування судами норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що подана касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, ТОВ "Фудмаркет" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ "Сбербанк" про внесення змін до договору, обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що 14.09.2011 р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 115-Н/11/29/КЛ, до якого сторонами вносились зміни, а також укладено договори іпотеки та застави, якими забезпечено виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором. Разом з тим, після укладання договору про відкриття кредитної лінії відбулись істотні зміни обставин, що стосуються ведення господарської діяльності позивача, які впливають на можливість виконання останнім існуючих за договором зобов'язань, у зв'язку з чим позивач просить внести зміни до умов кредитного договору в частині строку погашення кредиту та строку реалізації права відповідача на дострокове повернення кредиту і сплати процентів, сплати неустойки та відшкодування збитків за кредитним договором та/або звернення стягнення за договорами, що забезпечують належне виконання зобов'язання за цим договором.

Також, позивачем у справі було подано до суду заяву про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони ПАТ "Сбербанк" у будь-який спосіб звертати стягнення і вчиняти дії щодо проведення державної реєстрації стягнення на предмети застави та іпотеки, укладених з метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором про відкриття кредитної лінії № 115-Н/11/29/КЛ від 14.09.2011р. (зі змінами та доповненнями).

ТОВ "Фудмаркет" в обґрунтування поданої заяви зазначало, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення господарського суду по суті заявлених позивачем вимог, а також матиме наслідком неконтрольоване вчинення відповідачем дій, спрямованих на заволодіння грошовими та майновими активами позивача або майнових поручителів за договорами, що забезпечують належне виконання зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії, до вирішення спору, наслідком чого стане неможливість виконати судове рішення, у разі задоволення позовних вимог, через фактичне припинення зобов'язань між позивачем та відповідачем, у зв'язку зі стягнення сум заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії або у зв'язку зі зверненням стягнення за договорами, що забезпечують належне виконання зобов'язання за кредитним договором.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Статтею 67 ГПК України визначені заходи забезпечення позову, серед яких, зокрема, заборона відповідачеві вчиняти певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Приписами постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" унормовано, що відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Як вбачається з матеріалів оскарження та зазначалося вище, предметом спору в межах даної справи є внесення змін до кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, в той час як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, заявлені позивачем заходи до забезпечення позову, які були неправомірно вжиті місцевим господарським судом, були спрямовані на заборону відповідачу вчиняти певні дії щодо звернення стягнення у будь-який спосіб та проведення державної реєстрації звернення стягнення за всіма договорами забезпечення, в тому числі укладених з третіми особами, які не є сторонами у даній справі.

Колегія суддів касаційної інстанції також погоджується з правомірним та обґрунтованим та правомірним висновком апеляційного господарського суду про те, що незалежно від результатів вирішення господарським судом спору в даній справі видача наказу та примусове виконання рішення за вищевказаними позовними вимогами не провадиться, а отже, відсутні обставини, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що оскаржуваний судовий акт прийнятий з дотриманням, зокрема, вимог процесуального права.

Посилання оскаржувача на інші обставини не приймаються колегією суддів до уваги, з огляду на положення ст. 1117 ГПК України та з підстав їх суперечності матеріалам справи.

Твердження оскаржувача про порушення і неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2016 р. у справі № 910/28665/15 залишити без змін.

Головуючий суддя (доповідач) В.І. Татьков

Суддя В.І. Картере

Суддя Н.М. Губенко