РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016№910/11422/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/11422/15

за позовом публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Хіммашбуд», м. Київ,

про припинення порушення прав на промисловий зразок,

за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - Гренчука С.Р. (довіреність від 24.02.2016 №б/н);

Рижикова Ю.Ю. (довіреність від 24.02.2016 №б/н).

Публічне акціонерне товариство «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» (далі - ПАТ «НВП «Більшовик») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю «Хіммашбуд» (далі - ТОВ «Хіммашбуд») припинити виготовлення, пропонування до продажу, продаж та інше введення в цивільний оборот або зберігання таких виробів: «завантажувальний пристрій гумозмішувача», «камера змішувальна до гумозмішувача» та «гумозмішувач періодичної дії».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Хіммашбуд» на сьогоднішній день виготовляються, пропонуються для продажу та продаються «завантажувальний пристрій гумозмішувача», «камера змішувальна до гумозмішувача» та «гумозмішувач періодичної дії», виготовлені з використанням належних ПАТ «НВП «Більшовик» зразків за патентами України №27044, №27045 та №27046.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.05.2015 (суддя Літвінова М.Є.) порушено провадження у справі.

Відповідач 04.06.2015 подав суду відзив на позов, в якому зазначив таке:

наприкінці 2003 року відповідач придбав, а у грудні 2004 року ввів в експлуатацію власні промислові потужності (механічно-складальний цех) з виробництва устаткування і записних частин для виготовлення пластмас і гуми;

17.03.2005 було видано наказ №7/05 на розробку у строк до 15.07.2005 конструкторської документації (зварювальний варіант) на запасні частини до технологічного обладнання для переробки гуми, камеру гумозмішувача 270 л., загрузочний пристрій, фундаментну плиту, з присвоєнням заводського індексу 211001;

наприкінці 2005 року - початку 2006 року відповідач виграв тендер на поставку відкритому акціонерному товариству «Бєлшина» (далі - ВАТ «Бєлшина») камери гумозмішувача 270 л.;

відповідно до наказу від 10.01.2007 №3-07 відповідачем була розроблена та передана на виробництво конструкторська документація (зварювальний варіант) на записані частини до технологічного обладнання для переробки гуми та модернізацію камери гумозмішувача періодичної дії об'ємом 270 л., загрузочного пристрою, дволопастними полірованими роторами, з ущільненнями роторів, розвантажувальним пристроєм, зварною фундаментною плитою; розробленій документації було присвоєно заводський індекс 211002;

у 2007 році відповідач взяв участь та виграв тендер на виробництво та поставку ВАТ «Бєлшина» камер гумозмішувача 270 л. в зборі з полірованими роторами, ущільненнями роторів, загрузочним пристроєм, розвантажувальним пристроєм, верхнім пресом, зварною фундаментною плитою в кількості 13 одиниць; 25.04.2007 відповідачем та ВАТ «Бєлшина» укладено контракт №3007-42-07 на виробництво та поставку запасних частин для технологічного обладнання для переробки гуми;

відповідачем 25.09.2013 отримано від ВАТ «Бєлшина» запрошення на участь в процедурі закупки камер гумозмішувача РС 270 л. в зборі з верхнім пресом, зварною фундаментною плитою, полірованими дволопастними роторами, ущільненнями роторів і полу муфтами в кількості 8 одиниць; 14.05.2014 було проведено попередні технічні переговори між учасниками тендеру і замовником; протокол технічних переговорів щодо змін конструкції та комплектації камер гумозмішувача РС 270 л був підписаний всіма учасниками переговорів, в тому числі і представником позивача - директором ПАТ «НВП «Більшовик»; за результатами тендеру ВАТ «Бєлшина» уклало з відповідачем контракт від 17.07.2014 №5675-33-14;

враховуючи викладене, відповідач здійснив значну і серйозну підготовку, виготовляв і реалізував запасні частини до технологічного обладнання для переробки гуми, починаючи з 2007 року, тобто задовго до подання позивачем заявок на промислові зразки на аналогічні пристрої, тому відповідач має всі права попереднього користувача відносно промислових зразків за патентами України №27044 та №27045;

стосовно використання пристрою «Гумозмішувач періодичної дії» за патентом України №27046 відповідач наголошує, що він ніколи не виготовляв і не пропонував до продажу вказане устаткування.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.11.2015 у справі №910/11422/15 призначено судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (далі - КНДІСЕ); витрати з проведення судової експертизи покладено на ПАТ «НВП «Більшовик» та зобов'язано назване товариство здійснити попередню оплату експертизи відповідно до виставленого судовими експертами рахунку.

25.11.2015 матеріали справи №910/11422/15 надіслано КНДІСЕ.

До господарського суду міста Києва 10.02.2015 від КНДІСЕ надійшли матеріали справи №910/11422/15 із листом від 29.01.2016 №14511/14512/15-53, в якому КНДІСЕ повідомляє, що у зв'язку з тим, що ПАТ «НВП «Більшовик» не оплачено вартість проведення судової експертизи, ухвала суду від 16.11.2015 залишається без виконання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.02.2016 поновлено провадження у справі; зобов'язано позивача подати суду письмові пояснення стосовно невиконання вимог ухвали господарського суду міста Києва від 16.11.2015 щодо здійснення оплати експертизи відповідно до виставленого судовим експертом рахунку та пояснення стосовно можливості розгляду даної справи за наявними в ній матеріалами.

Позивач станом на 14.03.2016 не подав суду пояснень стосовно невиконання ухвали господарського суду міста Києва від 16.11.2015 щодо здійснення оплати експертизи.

Разом з тим, у судовому засіданні 29.02.2016 судом на виконання приписів пункту 23 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №4 «Про деякі питання призначення судової експертизи» запропоновано відповідачу оплатити витрати з проведення судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності.

Представники відповідача відмовилися від здійснення оплати за проведення вказаної судової експертизи.

У судовому засіданні 14.03.2016 представники відповідача надали пояснення у справі, проти задоволення позовних вимог заперечили.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання.

Ухвали господарського суду міста Києва від 15.02.2016 та 29.02.2016 було надіслано позивачу на адресу (03680, м. Київ, просп. Перемоги, 49/2), зазначену у позовній заяві, що також підтверджується відміткою канцелярії на звороті таких ухвал та рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 14.03.2016 без участі представника позивача за наявними в ній матеріалами (стаття 75 Господарського процесуального кодексу України, далі - ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, заслухавши пояснення представників відповідача, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Позивач є власником таких патентів України: №27044 на промисловий зразок «завантажувальний пристрій гумозмішувача»; №27045 на промисловий зразок «камера змішувальна до гумозмішувача» та №27046 «гумозмішувач періодичної дії».

Заявки № s 2013 02929, № s 2013 02930 та № s 2013 02932 стосовно видачі патентів України №27044, №27045 та №27046 позивачем було подано до Державної служби інтелектуальної власності України 03.10.2013.

Відомості про видачу патентів України №27044, №27045 та №27046 опубліковано 26.05.2014 у бюлетені «Промислова власність» №10.

Об'єктами належних позивачу промислових зразків за патентами України №27044, №27045 та №27046 є пристрої, призначені для приготування гумових сумішей і пластикації натурального каучуку на підприємствах з виробництва шин або гумотехнічних виробів.

Частиною першою статті 462 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок засвідчується патентом. За приписами частини другої статті 464 ЦК України майнові права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок належать володільцю відповідного патенту, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Відповідно до абзаців першого, третього та четвертого частини першої статті 20 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» (далі - Закон) патент надає його власнику виключне право використовувати промисловий зразок за своїм розсудом, якщо таке використання не порушує прав інших власників патентів.

Використанням промислового зразка визнається виготовлення виробу із застосуванням запатентованого промислового зразка, застосування такого виробу, пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення його в цивільний оборот або зберігання такого виробу в зазначених цілях.

Виріб визнається виготовленим із застосуванням запатентованого промислового зразка, якщо при цьому використані всі суттєві ознаки промислового зразка.

Разом з тим, частиною третьою цієї статті встановлено, що патент надає його власнику право забороняти іншим особам використовувати промисловий зразок без його дозволу, за винятком випадків, коли таке використання не визнається згідно з цим Законом порушенням прав власника патенту.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону будь-яке посягання на права власника патенту, передбачені статтею 20 цього Закону, вважається порушенням прав власника патенту, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Судом встановлено, що відповідач у 2005 і 2007 роках, та в період з 2013 по 2014 роки брав участь в процедурах закупівель, які проводилися ВАТ «Бєлшина».

За результатами проведених ВАТ «Бєлшина» процедур закупівель відповідачем та ВАТ «Бєлшина» було укладено контракти від 07.04.2006 №1178-42-06, від 25.04.2007 №3007-42-07 та від 17.07.2014 №5675-33-14, відповідно до умов яких ТОВ «Хіммашбуд» зобов'язалося виготовити та поставити, а ВАТ «Бєлшина» закупити запасні частини до технологічного устаткування для переробки гуми, в асортименті, кількості, за цінами та в терміни, згідно з специфікаціями, що є невід'ємною частиною цих контрактів.

Відповідно до специфікації №1 до контракту від 07.04.2006 №1178-42-06 відповідач мав поставити ВАТ «Бєлшина» камеру РС 270 л. в зборі. Поставка вказаного товару підтверджується наявною в матеріалах справи митною декларацією.

Згідно з специфікаціями №1 до контракту від 25.07.2007 №3007-42-07 та №1 до контракту 17.07.2014 №5675-33-14 відповідач мав поставити ВАТ «Бєлшина» камери гумозмішувача періодичної дії об'ємом 270 л., зі звареними фундаментними плитами, з дволопатевими полірованими роторами, з ущільненнями роторів, завантажувальними пристроями, розвантажувальними пристроями, верхніми пресами у загальній кількості 21 шт. Поставка вказаних товарів також підтверджується наявними в матеріалах справи митними деклараціями.

Слід також зазначити, що директори ПАТ «НВП «Більшовик» Іванушко Н.В. та ТОВ «Хіммашбуд» Назар В.В. 14.05.2014 були присутніми на технічних переговорах щодо змін конструкції та комплектації камер гумозмішувача РС 270 л., що підтверджується протоколом від 14.05.2014 ВАТ «Бєлшина».

Таким чином, позивачу було відомо, що відповідач пропонує та має наміри поставляти ВАТ «Бєлшина» камери гумозмішувача РС 270 л.

Враховуючи викладене, на думку позивача, відповідач порушує його майнові права на промислові зразки за патентами України №27044, №27045 та №27046.

Відповідно до пункту 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №5 «Про деякі питання практики призначення судових експертиз у справах зі спорів пов'язаних із захистом права інтелектуальної власності» у вирішенні спорів про охорону права інтелектуальної власності на промисловий зразок господарським судам необхідно враховувати таке.

Згідно з частиною шостою статті 5 Закону обсяг правової охорони, що надається промисловому зразку, визначається сукупністю суттєвих ознак такого зразка, представлених на зображенні (зображеннях) виробу, внесеному до Державного реєстру патентів України на промислові зразки (далі - Реєстр) і засвідчується патентом з наведеного у ньому копією внесеного до Реєстру зображення виробу; тлумачення ознак промислового зразка повинно здійснюватися в межах його опису.

Згаданий опис промислового зразка є документом, що складається заявником та не публікується. Правилами розгляду заявки на промисловий зразок не передбачено при проведенні експертизи заявки обов'язкового приведення переліку суттєвих ознак, зазначених заявником у такому описі, у відповідність із зображенням виробу, яке міститься в матеріалах заявки. Отже, сам лише опис промислового зразка не може вважатися джерелом визначення суттєвих ознак такого зразка та обсягу правової охорони промислового зразка, на який видано патент.

Таким чином, на час подання позову, пов'язаного із захистом права власності на промисловий зразок, не існує правовстановлювального документа, що містив би в словесній формі перелік суттєвих ознак промислового зразка, на який видано патент. Відтак вирішення питань, пов'язаних з визначенням сукупності суттєвих ознак промислового зразка, представлених на зображенні виробу, внесеному до Реєстру, потребує спеціальних знань, а отже, призначення судової експертизи.

Крім того, перед судовим експертом можуть бути поставлені питання, зокрема, про: наявність новизни промислового зразка на дату подання заявки на видачу патенту або, якщо заявлено пріоритет, на дату пріоритету (у порівнянні із протиставленим промисловим зразком); виготовлення конкретного виробу з використанням усіх суттєвих ознак промислового зразка; наявність у складі зображення виробу, внесеного до Реєстру, інших охоронюваних об'єктів права інтелектуальної власності (торговельні марки, комерційні найменування, географічні зазначення походження товарів, твори образотворчого мистецтва тощо).

Згідно з частиною першою статті 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до частини п'ятої статті 42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Так, з метою з'ясування питань про те, чи використано у виробі «завантажувальний пристрій гумозмішувача», який виготовляється, пропонується для продажу / продається ТОВ «Хіммашбуд», вся сукупність суттєвих ознак промислового зразка за патентом України №27044 на промисловий зразок «Завантажувальний пристрій гумозмішувача»; чи використано у виробі «камера змішувальна до гумозмішувача», який виготовляється, пропонується для продажу / продається ТОВ «Хіммашбуд», вся сукупність суттєвих ознак промислового зразка за патентом України №27045 на промисловий зразок «Камера змішувальна до гумозмішувача», ухвалою господарського суду міста Києва від 16.11.2015 у справі №910/11422/15 призначено судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручено КНДІСЕ.

Пунктом 5 резолютивної частини вказаної ухвали суду витрати з проведення судової експертизи покладено на ПАТ «НВП «Більшовик»; зобов'язано назване підприємство здійснити попередню оплату експертизи відповідно до виставленого судовими експертами рахунку.

Разом з тим, позивачем не було оплачено вартість проведення судової експертизи у зв'язку з чим ухвала господарського суду міста Києва від 16.11.2015 КНДІСЕ залишено без виконання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.02.2016 зобов'язано позивача подати суду письмові пояснення стосовно невиконання вимог ухвали господарського суду міста Києва від 16.11.2015 щодо здійснення оплати експертизи відповідно до виставленого судовим експертом рахунку та пояснення стосовно можливості розгляду даної справи за наявними в ній матеріалами.

Проте, позивачем станом на 14.03.2016 не подано суду пояснень стосовно невиконання ухвали господарського суду міста Києва від 16.11.2015 щодо здійснення оплати експертизи та можливості розгляду даної справи за наявними в ній матеріалами.

Разом з тим, у судовому засіданні 29.02.2016 судом на виконання приписів пункту 23 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №4 «Про деякі питання призначення судової експертизи» запропоновано відповідачу оплатити витрати з проведення судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності.

Представники відповідача відмовилися від здійснення оплати за проведення вказаної судової експертизи.

Таким чином, саме з вини позивача не було проведено призначену ухвалою господарського суду міста Києва від 16.11.2015 судовому експертизу об'єктів інтелектуальної власності.

Згідно зі статтею 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Разом з тим, позивачем не подано суду доказів того, що пристрої, які виготовлюються, пропонуються до продажу, продаються та іншим чином вводяться в цивільний оборот або зберігаються відповідачем, мають всю сукупність суттєвих ознак промислових зразків за патентами України №27044, №27045 та №27046.

З огляду на викладене суд позбавлений можливості без застосування спеціальних знань самостійно встановити, що пристрої, які виготовлюються, пропонуються до продажу, продаються та іншим чином вводяться в цивільний оборот або зберігаються відповідачем, мають всю сукупність суттєвих ознак промислових зразків за патентами України №27044, №27045 та №27046.

Отже, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували порушення відповідачем майнових прав позивача за патентами України №27044, №27045 та №27046, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.03.2016.

Суддя О. Марченко