КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2016 р. Справа№ 910/28437/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Рудченка С.Г.

Ільєнок Т.В.

секретар судового засідання - Пугачова А.С.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 22.03.2016 року по справі №910/28437/15 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Готель "Дніпро"

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2015 року

по справі №910/28437/15 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Готель "Дніпро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВП-Груп"

про розірвання договору та зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2015 року Приватне акціонерне товариство "Готель "Дніпро" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВП-Груп" (далі-відповідач) про розірвання договору оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 №1490 та зобов'язання відповідача повернути позивачу протягом 10 робочих днів з моменту набрання рішенням законної сили невідокремлену частину приміщення загальною площею 120 кв.м., розташованого на першому поверсі у лівому крилі будівлі "Дніпро" за адресою м. Київ, вул. Хрещатик, 1/2, у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, повністю сплатити всі орендні та інші платежі за час фактичного користування приміщенням.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач, істотно порушуючи умови договору оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 № 1490, здійснив капітальний ремонт орендованого приміщення за адресою м. Київ, вул. Хрещатик, Ѕ площею 120 кв.м. та отримав декларацію про готовність об'єкта до експлуатації № КВ 53, що має наслідком позбавлення позивача права власності на вказане майно.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.12.2015р. у справі №910/28437/15 відмовлено у позові в частині позовних вимог про розірвання договору оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 № 1490, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "СВП - Груп" та Приватним акціонерним товариством "Готель "Дніпро"; прийнято відмову від позовних вимог в частині позовної вимоги про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "СВП - Груп" повернути Приватному акціонерному товариству "Готель "Дніпро" протягом 10 робочих днів з моменту набрання рішенням законної сили невідокремлену частину приміщення загальною площею 120 кв.м., розташованого на першому поверсі у лівому крилі будівлі "Дніпро" за адресою м. Київ, вул. Хрещатик, 1/2, у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, повністю сплатити всі орендні та інші платежі за час фактичного користування приміщенням; припинено провадження у справі №910/28437/15 в частині позовних вимог про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "СВП-Груп" повернути Приватному акціонерному товариству "Готель "Дніпро" протягом 10 робочих днів з моменту набрання рішенням законної сили невідокремлену частину приміщення загальною площею 120 кв.м., розташованого на першому поверсі у лівому крилі будівлі "Дніпро" за адресою м. Київ, вул. Хрещатик, 1/2, у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, повністю сплатити всі орендні та інші платежі за час фактичного користування приміщенням.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції від 11.12.2015р., позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення суду скасувати та прийняти нове, яким позов про розірвання договору оренди частини нежитлового приміщення №1490 від 26.12.2012р. задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування обставин господарським судом, що мають значення для справи; на порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, судова колегія встановила наступне:

26.12.2012р. між відповідачем, як орендарем, та позивачем, як орендодавцем, був укладений договір №1490 оренди частини нежитлового приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаренком В.М. та зареєстрований в реєстрі за № 2507 (далі-Договір), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування невідокремлену частину приміщення загальною площею 120 кв.м., що розміщене на першому поверсі у лівому крилі будівлі "Дніпро" за адресою м. Київ, вул. Хрещатик, Ѕ, що належить орендодавцю на підставі свідоцтва про право власності (серія ЯЯ №376082), видане 27.12.2004 Головним управлінням комунальної власності м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради на підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 28.04.2005 № 712-В. Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 35884954 від 17.10.2012.

Вартість приміщення визначена згідно з Висновком про вартість майна і становить 1913529,00 грн. станом на 30.06.2012 (п. 1.2 Договору).

Згідно із п.1.3 Договору метою оренди є використання орендарем приміщення для розміщення непродовольчого магазину.

Пунктом 1.4 Договору сторони погодили, що передача приміщення в оренду не тягне за собою виникнення права власності на приміщення. Власником приміщення залишається орендодавець, а орендар користується ним протягом строку оренди.

Відповідно до п.5.1.8 Договору орендар зобов'язується здійснювати капітальний ремонт приміщення лише за письмовим погодженням з орендодавцем та з обов'язковим оформленням Додаткової угоди до цього договору, якою встановлюється порядок його здійснення, строки та вартість (кошторис) такого ремонту.

У відповідності до п.п. 7.1., 7.2., 7.3. Договору, останній набирає чинності з моменту підписання акту прийому-передачі. Строк оренди складає 15 років. Договір діє до 26.12.2027р. Закінчення строку дії чинного договору чи його дострокове розірвання не звільняє орендаря від виконання тих зобов'язань, що залишились невиконаними.

Пунктом 11.6 Договору сторони передбачили, що право власності на всі зроблені орендарем поліпшення в приміщенні після дострокового розірвання чи припинення дії даного договору належать орендодавцю, за винятком тих, які можуть бути відокремлені без шкоди для приміщення.

16.04.2013р. між сторонами був укладено договір про внесення змін до Договору оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаренком В.М. 26.12.2012, за реєстровим номером 2507, яким, зокрема, внесено зміни до п. 1.3 Договору № 1490 оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012р. та викладено його в такій редакції: "метою оренди є використання орендарем приміщення для розміщення кафе", а також до п. 11.6 вказаного Договору та викладено його в такій редакції: "Право власності на всі зроблені орендарем поліпшення в приміщенні після дострокового розірвання чи припинення дії даного договору належать орендодавцю, за винятком тих, які можуть бути відокремлені без шкоди для приміщення. Якщо орендар здійснив за рахунок власних коштів за згодою орендодавця поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, орендодавець зобов'язаний у разі дострокового розірвання чи припинення дії даного договору компенсувати йому зазначені кошти в межах збільшення в результаті цих поліпшень вартості орендованого майна, визначеної в установленому законодавством порядку, яке відбулося в результаті цих поліпшень. Вартість поліпшень орендованого майна, зроблених орендарем без згоди орендодавця, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, компенсації не підлягає та є власністю орендодавця".

Відповідно до п.2.1 Договору передача та повернення приміщення здійснюється за Актами прийому-передачі, які підмисується уповноваженими представниками сторін.

Судовою колегію встановлено, що актом прийому-передачі від 26.12.2012р. за Договором оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 №1490 позивачем передано, а відповідачем прийнято невідокремлену частину приміщення загальною площею 120 кв.м., що розміщена на першому поверсі у лівому крилі будівлі "Дніпро" за адресою м. Київ, вул. Хрещатик, Ѕ за Договором оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 № 1490. Вказаний акт прийому-передачі від 26.12.2012 підписаний сторонами та скріплений їх печатками.

Дані обставина сторонами не оспорюється.

В подальшому, між відповідачем, як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кофе Хауз. Україна", як орендарем, був укладений договір оренди №01-05/13 частини нежитлового приміщення, предметом якого є передача орендодавцем та прийняття орендарем в строкове платне користування невідокремленої частини приміщення загальною площею 120 кв.м., що розміщене на першому поверсі у лівому крилі будівлі "Дніпро" за адресою м. Київ, вул. Хрещатик, Ѕ, будівля готелю (літера "А").

Згідно із п.7.2 договору оренди №01-05/13 частини нежитлового приміщення від 01.05.2013р., строк оренди складає 2 роки 11 місяців.

Судова колегія проаналізувавши умови договору оренди № 01-05/13 частини нежитлового приміщення від 01.05.2013 вважає, що останній за своїм змістом та правовою природою є договором суборенди.

У відповідності до ст.774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Судовою колегією встановлено, що листом від 18.04.2013 № 95/03, копія якого додана відповідачем до відзиву на позов, позивач надав відповідачу згоду на передачу приміщення загальною площею 120 кв.м., що розміщеного на першому поверсі у лівому крилі будівлі "Дніпро" за адресою м. Київ, вул. Хрещатик, Ѕ, в суборенду ТОВ "Кофе Хауз. Україна" строком на 2 роки 11 місяців у разі виконання таких вимог: умови договору суборенди не будуть суперечити умовам Договору №1490 оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012р.; орендар зобов'язується надати орендодавцю засвідчену копію договору суборенди протягом двох днів з моменту його підписання.

Крім того, листом від 18.04.2013 № 04/03, копія якого додана відповідачем до відзиву на позов, позивач вказав на те, що він не заперечує щодо проведення відповідачем ремонтних робіт в орендованому приміщенні на підставі Договору №1490 оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012.

Відповідно до листа Департамента державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 12.10.2015 № 40-203/351, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві замовнику будівництва - ТОВ "СВП-ГРУП" зареєстровано: 22.04.2013р. декларацію по початок виконання будівельних робіт із реконструкції нежитлових приміщень під заклад харчування-кафе на вул. Хрещатик Ѕ у Печерському районі м. Києва від 22.04.2013 № КВ 71; 30.04.2013р. декларацію про готовність об'єкта до експлуатації №КВ 53.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги з урахуванням додаткових пояснень до неї, та відзиву, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

У відповідності до ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Так, позивач просить суд розірвати договір оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 №1490 у зв'язку з тим, що відповідачем істотно порушено умови такого договору, оскільки проведено ремонт орендованого приміщення, що свідчить про намір одержати таке приміщення у власність, що суперечить меті укладення останнього та порушує його умови, так як позивач позбавляється не лише прибутку, але й права власності на належне йому майно.

Судова колегія проаналізувавши умови оскаржуваного Договору вважає, що останній за своїм змістом та правовою природою є договором найму (оренди), який підпадає під правове регулювання норм §3 глави 58 Цивільного кодексу України та §5 глави 30 Господарського кодексу України.

У відповідності до ст.776 Цивільного кодексу України капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк.

Відповідно до ст. 778 Цивільного кодексу України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Пунктом п.5.1.8 Договору оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 №1490 сторони погодили, що орендар зобов'язується здійснювати капітальний ремонт приміщення лише за письмовим погодженням з орендодавцем та з обов'язковим оформленням Додаткової угоди до цього договору, якою встановлюється порядок його здійснення, строки та вартість (кошторис) такого ремонту.

Як встановлено вище, листом від 18.04.2013 №04/03 позивач вказав на те, що він не заперечує щодо проведення відповідачем ремонтних робіт в орендованому приміщенні на підставі договору №1490 оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012.

Таким чином, ремонт орендованого за договором оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 №1490 було здійснено у відповідності до умов п.5.1.8 останнього стосовно отримання відповідачем згоди на проведення ремонту.

Посилання позивача на те, що відповідачем було проведено саме капітальний ремонт приміщення судовою колегіє не приймаються до уваги, оскільки останнім відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх посилань.

Відповідно до п.3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461, який визначає механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органами державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Як встановлено вище, відповідно до листа Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 12.10.2015 № 40-203/351, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві замовнику будівництва - ТОВ "СВП-ГРУП" зареєстровано: 22.04.2013р. декларацію по початок виконання будівельних робіт із реконструкції нежитлових приміщень під заклад харчування-кафе на вул. Хрещатик Ѕ у Печерському районі м. Києва від 22.04.2013 № КВ 71; 30.04.2013р. декларацію про готовність об'єкта до експлуатації № КВ 53.

При цьому, відповідно до п.1.4 Договору оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 №1490, передача приміщення в оренду не тягне за собою виникнення права власності на приміщення. Власником приміщення залишається орендодавець, а орендар користується ним протягом строку оренди.

Отже, передача позивачем майна за договором оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 №1490 в оренду не припиняє права власності останнього на це майно.

Крім того, умови договору оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 №1490 не передбачають виникнення у відповідача права власності на об'єкт оренди внаслідок ремонту приміщення за таким договором, тим більше, що останній містить положення, викладені в п.1.4, стосовно забезпечення збереження права власності орендодавця (позивача) на таке майно.

Також, судова колегія звертає увагу на те, що повідомлення (декларація) про початок виконання підготовчих робіт та/або декларація про початок виконання будівельних робіт, та/або декларація про готовність об'єкта до експлуатації не підтверджують права власності відповідача на об'єкт оренди за Договором, а також не є правовстановлюючими документами на державне майно.

Крім того, відповідно до п. 11.6. договору оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 № 1490 в редакції договору про внесення змін до договору оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012, право власності на всі зроблені орендарем поліпшення в приміщенні після дострокового розірвання чи припинення дії даного договору належать орендодавцю, за винятком тих, які можуть бути відокремлені без шкоди для приміщення. Якщо орендар здійснив за рахунок власних коштів за згодою орендодавця поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, орендодавець зобов'язаний у разі дострокового розірвання чи припинення дії даного договору компенсувати йому зазначені кошти в межах збільшення в результаті цих поліпшень вартості орендованого майна, визначеної в установленому законодавством порядку, яке відбулося в результаті цих поліпшень. Вартість поліпшень орендованого майна, зроблених орендарем без згоди орендодавця, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, компенсації не підлягає та є власністю орендодавця.

За таких обставин, позивачем не доведено вчинення відповідачем порушення умов договору оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 № 1490, внаслідок якого він позбавляється того, на що розраховував при укладенні Договору (істотне порушення), оскільки позивач не втрачає право власності на переданий за таким Договором об'єкт оренди.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині вимог про розірвання договору оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 №1490 з огляду на відсутність порушення прав позивача.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання відповідача повернути позивачу частину приміщення загальною площею 120 кв.м. та повністю сплатити всі орендні та інші платежі за час фактичного користування приміщенням, судова колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.12.2015р. представник позивача подав уточнення до позовної заяви, яка по суті є заявою про відмову від позову в зазначеній вище частині.

У відповідності до ст.22 ГПК України господарський суд не приймає відмови від позову, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Як встановлено судом першої інстанції та не оспорюється позивачем, ця відмова не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Згідно із ч.4 ст.78 ГПК України про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України провадження у справі підлягає припиненню, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Враховуючи вищевстановлене та зазначені правові норми, провадження у справі в частині позовних вимог про зобов'язання відповідача повернути позивачу частину приміщення загальною площею 120 кв.м. та повністю сплатити всі орендні та інші платежі за час фактичного користування приміщенням підлягає припиненню на підставі п.4 ч.1 ст.80 ГПК України.

Згідно з положеннями ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно із ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказів, які б спростовували вище встановлені та зазначені судом обставини, сторонами не надано.

Доводи, наведені позивачем в апеляційній скарзі з урахуванням додаткових пояснень до неї, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції, яким відмовлено в задоволені позовни вимог, відповідає чинному законодавству та матеріалам справи. Судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судові витрати на підставі ст.49 ГПК України покладаються на апелянта.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 103, 104, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Готель "Дніпро" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2015 року по справі №910/28437/15 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2015 року по справі №910/28437/15 залишити без змін.

3.Матеріали справи №910/28437/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді С.Г. Рудченко

Т.В. Ільєнок