РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2016Справа №910/2017/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптечне об'єднання «Біокон»

до Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення 79294,66 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Биковець Ю.О. (представник за довіреністю);

від відповідача - Баннікова М.В. (представник за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов, з урахуванням здійсненої у судовому засіданні 16.03.2016 та прийнятої судом в порядку ст.ст. 22, 55 ГПК України заяви про зменшення позовних вимог (відповідно до нових поданих суду розрахунків), про стягнення суми заборгованості та санкцій у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем зобов'язань по Договору № 13 від 01.09.2014 про часткове відшкодування вартості лікарських засобів.

Відповідач позов не визнає з посиланням на пряму залежність здійснення ним оплат по договору від виділення йому бюджетного фінансування.

У судовому засіданні 09.03.2016 судом оголошувалась перерва на 16.03.2016.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, які приймали участь у судових засіданнях, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі укладеного 01.09.2014 між Позивачем, як виконавцем, та Відповідачем, як замовником, Договору № 13 (далі - Договір), Позивач зобов'язався, зокрема, забезпечити відпуск лікарських засобів споживачам відповідно до наданих йому рецептів одночасно з їх наданням, забезпечити наявність в структурних підрозділах (аптечних закладах) лікарських засобів та щомісячно до 5 числа місяця, що настає за звітним, подавати Замовнику в паперовому варіанті реєстр відпущених лікарських засобів та рахунок на відшкодування понесених витрат згідно обсягів наданих послуг в попередньому періоді.

Замовник натомість зобов'язався здійснювати відшкодування на користь Виконавця зазначеної у реєстрі суми протягом 15 днів з дня отримання такого реєстру.

Також сторони погодили, що розрахунки здійснюються на підставі ст. 49 БК України та Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на часткове відшкодування вартості лікарських засобів для лікування осіб з гіпертонічною хворобою.

Так, Позивачем було надано, а Відповідачем отримано наступні реєстри:

1) з супровідним листом вих. №207/10 від 03.10.2014 реєстр відпущених лікарських засобів за вересень 2014 року та рахунок-фактуру № СФ-0000099 від 03.10.2014 на суму 16273,03 грн., дата отримання на листі - 06.10.2014;

2) з супровідним листом вих. №221/11 від 04.11.2014 реєстр відпущених лікарських засобів за жовтень 2014 року та рахунок-фактуру № СФ-0000108 від 04.11.2014 на суму 23236,45 грн., дата отримання на листі - 05.11.2014;

3) з супровідним листом вих. №259/12 від 04.12.2014 реєстр відпущених лікарських засобів за листопад 2014 року та рахунок-фактуру № СФ-0000118 від 04.12.2014 на суму 23194,04 грн.;

4) з супровідним листом вих. №261/12 від 05.12.2014 реєстр відпущених лікарських засобів за грудень 2014 року та рахунок-фактуру № СФ-0000119 від 05 грудня 2014 року на суму 1007,67 грн.

З залучених до матеріалів справи доказів вбачається, що за вересень 2014 року відшкодування Відповідачем було здійснено у повному обсязі - 16273,03 грн., а за період жовтень - грудень 2014 року відшкодування здійснені не були та заборгованість становить 47438,16 грн.

Щодо дат, коли Відповідачем було отримано від Позивача з супровідним листом вих. №259/12 від 04.12.2014 реєстр відпущених лікарських засобів за листопад 2014 року та з супровідним листом вих. №261/12 від 05.12.2014 реєстр відпущених лікарських засобів за грудень 2014 року, то Відповідачем не спростовано твердження Позивача про отримання вказаних реєстрів наступним днем від дня складення супровідного листа, тобто 05.12.2014 та 06.12.2014 відповідно. Суд погоджується з такими доводами зокрема з урахуванням того, що у минулому місяці (у листопаді 2014 року) між сторонами склався звичай ділового обороту щодо вручення супровідного листа з документами на наступний день від дати його складання.

Отже Відповідач у встановлені Договором строки (протягом 15 днів з дня отримання реєстру) відшкодування вартості лікарських засобів не здійснив, виконання для нього обумовлених Договором послуг не спростував, і доказів наявності у Відповідача претензій щодо якості та/або комплектності наданих по Договору послуг на суму 47438,16 грн. матеріали справи не містять.

Наявність у Відповідача заборгованості в сумі 47438,16 грн., яка не була погашена на час подання позову, та залишається непогашеною на даний час, Позивачем належним чином відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України та ст. 193 ГК України доведена, документально підтверджена і Відповідачем не спростована.

Розрахунок заборгованості судом перевірено та визнано обґрунтованим і арифметично правильним; її розмір є доведеним залученими Позивачем до справи вищеописаними доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

Щодо строків оплати та залежності оплати від бюджетного фінансування суд зазначає, що хоча умови чинного цивільного законодавства передбачають право сторін, не відходячи від обов'язкових вимог актів цивільного законодавства, в іншій частині погодити умови договору на власний розсуд, однак встановлена Договором залежність оплати від бюджетного фінансування не визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами та не вказує на подію, яка має неминуче настати, а отже в розумінні ст.ст. 251-252, 530 ЦК України, не є строком (терміном) виконання зобов'язань, і натомість таким строком є встановлений у п. 2.2 Договору строк - 15 днів з дня отримання реєстру відпущених лікарських засобів.

При цьому суд зауважує, що умова Договору про розрахунки на підставі ст. 49 БК України та Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам не є «відкладальною обставиною» у розумінні ст. 212 ЦК України, оскільки дана обставина не є такою, від якої залежить настання або зміна прав та обов'язків за правочином, оскільки у даному випадку товар по Договору вже було поставлено та прийнято, а отже виник обов'язок його оплатити, і а наразі спірним питанням є лише строк оплати товару.

З огляду на наведене позовні вимоги про стягнення 47438,16 грн. заборгованості визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення:

- пені на підставі п. 5.2 Договору, статей 546, 549 ЦК України, з урахуванням ч. 6 ст. 232 ГК України та положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»;

- 3% річних та втрат від інфляції за ст. 625 ЦК України за весь час прострочення заборгованості.

Суд також приймає до уваги, що обов'язок замовника (Відповідача) оплатити надані йому Позивачем послуги в силу вимог чинного законодавства не пов'язаний з наявністю у нього необхідних коштів чи станом виконання перед ним зобов'язань іншими особами. Наявність таких обставин не дає підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (ст. 617 ЦК України).

Тобто, відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для звільнення Відповідача від відповідальності за невиконання обов'язку з оплати наданих нат його замовлення послуг. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду України № 11/446 від 15.05.2012 та рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року.

Розрахунки пені (доданий до клопотання від 04.03.2016), 3% річних та втрат від інфляції (додані до позову) судом перевірені та визнані обґрунтованими і арифметично правильними (зокрема, оскільки розраховані Позивачем санкції не перевищують дозволені до стягнення згідно з законом), а їх розмір є доведеним залученими Позивачем до справи вищеописаними доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

З огляду на наведене позовні вимоги про стягнення 10965,55 грн. пені, 19354,73 грн. втрат від інфляції та 1536,22 грн. 3% річних визнаються судом обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Судовий збір за ст. 49 ГПК України за звернення Позивача до суду з даним позовом покладається на Відповідача.

За відсутності клопотання Позивача про повернення частини сплаченої ним суми судового збору у зв'язку зі зменшенням позовних вимог судом дане питання не розглядається (ст. 7 Закону України «Про судовий збір»).

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (м. Київ, вул. Прорізна, 19; ідентифікаційний код 02012906) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптечне об'єднання «Біокон» (м. Київ, проспект Правди, 80-В; ідентифікаційний код 34539443) 47438 (сорок сім тисяч чотириста тридцять вісім) грн. 16 коп. заборгованості, 10965 (десять тисяч дев'ятсот шістдесят п'ять) грн. 55 коп. пені, 19354 (дев'ятнадцять тисяч триста п'ятдесят чотири) грн. 73 коп. втрат від інфляції, 1536 (одну тисячу п'ятсот тридцять шість) грн. 22 коп. 3% річних, а також 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.03.2016

Суддя Сташків Р.Б.