ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2016 року Справа № 20/5005/8953/2012

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Березкіної О.В. ( доповідач)

Суддів: Дармін М.О., Чус О.В.

При секретарі Логвіненко І.Г.

За участю прокурора області ОСОБА_1, посвідчення № 036402 від 27.11.15 р.

Представники сторін:

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №б/н від 22.02.2016 р.;

представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2015року у справі № 20/5005/8953/2012

за позовом Прокурора Індустріального району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

до приватного підприємства Фірми "Гран-Прі", м. Дніпропетровськ

про повернення земельної ділянки площею 0,5007 га та стягнення 768 841 грн. 46 коп.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року (головуючий колегії ОСОБА_3, судді Петренко Н.Е., Воронько В.Д.) частково задоволено позов прокурора Індустріального району м. Дніпропетровська, пред'явлений в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради м. Дніпропетровськ до приватного підприємства Фірми "Гран-Прі".

Суд стягнув з приватного підприємства Фірма "Гран-Прі" на користь Дніпропетровської міської ради 286744 грн. 31 коп. збитків, в доход державного бюджету України в особі управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська суму 5734 грн. 87 коп. судового збору.

В решті позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, заступник прокурора Дніпропетровської області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області в частині відмови прокурору у задоволенні позову щодо стягнення з приватного підприємства фірми «Гран-Прі» збитків, заподіяних безпідставним використанням земельної ділянки, у розмірі 480689,36 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

В обґрунтування своєї скарги прокурор посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, на неповне з`ясування обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення.

Зокрема скаржник посилається не те, що вирішуючи питання про стягнення збитків, суд, застосовуючи строк позовної давності, невірно визначив початок перебігу такого строку, що унеможливило подальше отримання Дніпропетровською міською радою 480689,36 грн.

Також скаржник посилається на те, що суд безпідставно, всупереч зазначеним нормам Цивільного кодексу початком перебігу строку позовної давності визначив 28 січня 2007 року, тобто дату закінчення строку договору оренди спірної земельної ділянки, не зважаючи на те, що предметом позову є стягнення збитків, які були нараховані лише 31 серпня 2010 року згідно з актом комісії Дніпропетровської міської ради № 4, а затверджені рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 09 вересня 2010 року № 3228.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28 січня 2016 року апеляційна скарга була прийнята до розгляду, розгляд справи було призначено у судовому засіданні на 14 березня 2016 року.

В судовому засіданні 14 березня 2016 року було оголошено перерву до 21 березня 2016 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду Дніпропетровської області, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що приватне підприємство фірма Гран-Прі (відповідач) є власником будівель та споруд торгівельно-сервісного комплексу, які розташовані по вул. Калиновій, 4 у м. Дніпропетровську на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2007 року та ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2007 року, дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 22 жовтня 2007 року.

24 грудня 2004 року між позивачем Дніпропетровською міською радою (орендодавцем) та відповідачем Приватним підприємством фірмою „Гран-Прі, (орендарем) було укладено Договір оренди землі (далі Договір),

Відповідно до пункту 1.1 Договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: по вул. Калиновій у районі будинку №4 (Індустріальний район) і зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером :04:022:0148.

Договір оренди землі було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу 24 грудня 2004р. ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за №6070, а також зареєстровано у Дніпропетровському міському управлінні Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства „Центр державного земельного кадастру, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 28 січня 2005р. №80.

Згідно з пунктом 1.2 Договору оренди землі цільове використання земельної ділянки за цим договором (УКЦВЗ) 1.11.6 (роздрібна торгівля та комерційні послуги).

Підставою для надання земельної ділянки в оренду є рішення міської ради від 02 червня 2004р. № 164/17 та від 08 грудня 2004р. № 382/22 (пункт 1.3 Договору оренди землі).

Відповідно до пункту 2.1 Договору оренди землі в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,5007 га.

Початком виникнення права користування цією земельною ділянкою вважається дата державної реєстрації договору.

Відповідно до п. 3.1. вказаного договору, цей договір укладено на 2 роки.

Отже, строк дії Договору оренди землі, виходячи з дати його державної реєстрації - 28 січня 2005року, становить до 28 січня 2007року.

Згідно п. 3.2 договору, після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконав обовязки відповідно до умов договору , має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.

Відповідно до п. 12.3 Договору, дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Пунктом 7.8 договору передбачено, що повернення земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на час укладання цього договору становить 861 910 грн. 99 коп. (пункт 2.3 Договору оренди землі).

Початком виникнення права користування земельною ділянкою, що передається згідно з пунктом 1.1 цього договору, вважається дата державної реєстрації договору оренди земельної ділянки (пункт 6.9 Договору оренди землі).

Згідно з пунктом 6.11 Договору оренди землі передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 5-денний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

Відповідно до акту від 24 грудня 2004року приймання-передачі земельної ділянки кадастровий номер :04:022:0148 земельна ділянка надана для проектування та будівництва торгівельно-сервісного комплексу.

Звертаючись до приватного підприємства Фірми "Гран-Прі" із позовом про повернення земельної ділянки площею 0,5007 га та стягнення 768 841 грн. 46 коп., заступник прокурора Дніпропетровської області посилався на те, що після закінчення терміну договору оренди земельної ділянки відповідач не повернув земельну ділянку на підставі акту приймання-передачі та в період з 28.01.2007р. по 01.09.2010р. використовував вказану земельну ділянку без правовстановлюючих документів, чим заподіяв збитки на вказану суму.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення збитків частково, господарський суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не оформив своєчасно договір оренди земельної ділянки, чим позбавив позивача можливості отримувати орендну плату протягом зазначеного періоду, тому стягнув заподіяні збитки у розмірі 286744 грн. 31 коп., та відмовив у решті частини суми з огляду на пропуск прокурором строку позовної давності за вимогами про стягнення збитків у сумі 480689,36 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про повернення земельної ділянки площею 0,5007 га, господарський суд першої інстанції виходив з того, що на спірній земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомого майна, що належать відповідачу на праві власності, відповідач вживав заходи щодо переоформлення права користування земельною ділянкою після закінчення строку дії Договору оренди землі по фактичному розміщенню обєктів нерухомості, про що свідчать листи, спрямовані Міському голові (а.с. 166, 168, 169), а також договір від 23.06.2008р. №07/100-917 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до статті 156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок: а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом; б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання; в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок; г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників; ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан; д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно частини 1 статті 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами; порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 157 Земельного кодексу України).

У пункті 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284 (надалі - Порядок), встановлено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад; до складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки; у разі, коли збитки заподіяні погіршенням якості земель або приведенням їх у непридатність для використання за цільовим призначенням, до складу комісій включаються також представники територіальних органів Держсільгоспінспекції, санітарно-епідеміологічних і природоохоронних органів; результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії (пункт 2 Порядку).

У пункті 3 Порядку встановлено, що відшкодуванню підлягають: вартість житлових будинків, виробничих та інших будівель і споруд, включаючи незавершене будівництво; вартість плодоягідних та інших багаторічних насаджень; вартість лісових і дерево-чагарникових насаджень; вартість водних джерел (колодязів, ставків, водоймищ, свердловин тощо), зрошувальних і осушувальних систем, протиерозійних і протиселевих споруд; понесені витрати на поліпшення якості земель за період використання земельних ділянок з урахуванням економічних показників, на незавершене сільськогосподарське виробництво (оранка, внесення добрив, посів, інші види робіт), на розвідувальні та проектні роботи; інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані * (неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян).

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 09.09.2010р. №3228 Про затвердження актів комісії з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпропетровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок затверджено акт комісії Дніпропетровської міської ради від 31.08.2010р. №4, відповідно до якого розмір заподіяних збитків за безпідставне користування відповідачем земельною ділянкою по вул. Калиновій, 4 в м. Дніпропетровську площею 5 007 кв. м. за період з 28.01.2007р. до 01.09.2010р. у загальній сумі 848 324 грн. 49 коп., що складає 41 442 грн. 94 коп. сума заподіяних збитків за період з 28.01.2007р. по 31.12.2007р., 271 729 грн. 89 коп. сума заподіяних збитків за період з 01.01.2008р. по 31.12.2008р., 313 037 грн. 64 коп. сума заподіяних збитків за період з 01.01.2009р. по 31.12.2009р. та 222 114 грн. 02 коп. сума заподіяних збитків за період з 01.01.2010р. по 01.09.2010р.

Законом України від 03.06.2008р. Про внесення змін до деяких законодавчих актів України в Закон України Про оренду землі, який набрав чинності з 04.06.2008р., частини 4 та 5 статті 21 викладені в наступній редакції: Річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, надходять до відповідних бюджетів, розподіляється і використовується відповідно до закону і не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення розміру земельного податку, що встановлюється Законом України Про плату за землю; для інших категорій земель трикратного розміру земельного податку, що встановлюється Законом України Про плату за землю. Річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, не може перевищувати 12 відсотків їх нормативної грошової оцінки. При цьому у разі визначення орендаря на конкурентних засадах може бути встановлений більший розмір орендної плати, ніж зазначений у цій частині.

З огляду на вищезазначене, розмір збитків, заподіяних відповідачем в період з 01.01.2008р. по 31.12.2008р. становить 194 517 грн. 04 коп., що складає 38 606 грн. 43 коп. (збитки за період з 01.01.2008р. по 04.06.2008р.) = 5007 (площа земельної ділянки) х 1809 (нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки у 2008 році) х 0,01 (розмір орендної плати згідно з законодавством станом на 03.06.2008р.) х 156 (кількість днів у періоді) : 366 (кількість днів у році); 155 910 грн. 59 коп. (збитки за період з 05.06.2008р. по 31.12.2008р.) = 5007 (площа земельної ділянки) х 1809 (нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки у 2008 році) х 0,03 (розмір орендної плати згідно з законодавством станом на 04.06.2008р.) х 210 (кількість днів у періоді) : 366 (кількість днів у році).

Крім того, при здійсненні розрахунку збитків за період з 01.01.2010р. по 31.08.2010р. (дату складання акту №4) було допущено арифметичні помилки. Отже, після перерахунку розмір збитків за період з 01.01.2010р. по 31.08.2010р. складає 220 706 грн. 23 коп. із розрахунку: 5007 (площа земельної ділянки) х 2 207 (нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки у 2010 році) х 0,03 (розмір орендної плати згідно з законодавством) х 243 (кількість днів у періоді) : 365 (кількість днів у році).

Отже, загальний розмір збитків за період з 28.01.2007р. по 31.08.2010р. складає 769 703 грн. 85 коп.

Як вбачається з інформації, наданої Лівобережною МДПІ, протягом 2007-2010 р.р. відповідачем було сплачено податку за вказану земельну ділянку у сумі 2 270 грн. 18 коп., яка відраховується від суми збитків за період з 28.01.2007р. по 31.12.2007р., тому сума збитків за цей період складає 39 172 грн. 78 коп.

Таким чином, після відрахування сплачених сум, розмір збитків за період з 28.01.2007р. по 31.08.2010р. складає 767 433 грн. 67 коп.

Разом з цим, відповідачем заявлено про застосування позовної давності до предявлених позивачем вимог, оскільки прокурор звернувся із позовом до суду 16.10.2012р., чим пропустив строк позовної давності для стягнення з відповідача збитків у вигляді неодержаної орендної плати за період з 28.01.2007р. по 15.10.2009р.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок (стаття 253 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 Цивільного кодексу України).

Порядок відліку позовної давності наведено у ст. 261 ЦК, зокрема, відповідно до ч. 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини 1, 2, 4 статті 29 ГПК України прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Таким чином, строк позовної давності має обчислюватися з моменту, коли саме позивачеві стало відомо про порушення його права, а не з моменту проведення перевірки прокуратурою.

Як вбачається з матеріалів справи, прокурор звернувся до суду із позовом у цій справі для захисту не власного права, а права Дніпропетровської міської ради - сторони договору оренди, яка не мала перешкод у тому, щоб довідатись про порушення свого права на отримання від Відповідача доходів у вигляді орендної плати у зв'язку із закінченням строку дії зазначеного вище договору оренди з 28.01.2007р. - дати, яка є останньою датою терміну, на який цей договір було укладено.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про знаходження частини зобов'язань зі сплати нарахованих прокурором і Позивачем збитків поза межами строку позовної давності, встановленої приписами ст.ст. 256-257 Цивільного кодексу України, за період з 28.01.2007р. по 15.10.2009 року у сумі 480689,36 грн., та правильно стягнув збитки у сумі 286 744 грн. 31 коп. за період з 16.10.2009р. по 31.08.2010р.

Доводи прокуратури про те, що початком перебігу строку позовної давності є 31.08.2010 року, тобто, дата складання акту комісії Дніпропетровської міської ради про нарахування збитків, є безпідставними, оскільки позивачу - Дніпропетровській міській раді, як стороні договору оренди, було відомо про порушення свого права на отримання від відповідача орендної плати у зв'язку із закінченням строку дії зазначеного вище договору оренди саме з 28.01.2007р., що і було встановлено актом від 31.08.2010 року про нарахування збитків у вигляді неодержаної орендної плати за період з 28.01.2007 року.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог про повернення земельної ділянки.

В цій частині рішення суду не оскаржується, проте у відповідності до статті 101 ГПК України апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що Приватне підприємство фірма „Гран-Прі є власником будівель та споруд торгівельно-сервісного комплексу за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Калинова, буд. 4.

Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Оскільки на спірній земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомого майна, що належать відповідачу на праві власності, вимога прокурора про повернення позивачу земельної ділянки площею 0,5007 га, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Калинова, 4, та приведення вказаної земельної ділянки в придатній для використання стан є безпідставною.

Інші доводи апеляційної скарги є неспроможними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

За цих обставин колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що висновки, викладені в оскаржуваному рішенні господарського суду від 28 грудня 2015 року відповідають вимогам закону, матеріалам, обставинам справи, а доводи, наведені в апеляційній скарзі не можуть бути підставами скасування або зміни постановленого судового рішення, правові підстави задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, клопотання позивача про повернення судового збору за подання апеляційної скарги, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року у справі № 20/5005/8953/2012 - залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 23 березня 2016 року.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя О.В.Чус