РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2016Справа №910/1082/16

За позовом Харківського національного педагогічного університету імені Г.С. Сковороди

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Ідея»

про стягнення 26 732,32 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

25.01.2016 Харківський національний педагогічний університет імені Г.С. Сковороди звернувся до господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Ідея» про стягнення передоплати в сумі 21 136,58 грн., пені у розмірі 5 130,70 грн., інфляційні втрати - 183,60 грн., 3% річних - 281,44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо своєчасної поставки товару відповідно до договору про закупівлю товарів за державні кошти № 78-598-16 від 26.05.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.01.2016 порушено провадження по справі №910/1082/16, розгляд справи призначено на 23.02.2016.

17.02.2016 позивачем через загальний відділ діловодства суду подані додаткові докази у справі.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 23.02.2016 у зв'язку із невиконанням відповідачем вимог ухвали суду від 28.01.2016, а також у зв'язку із необхідністю витребування доказів у справі, розгляд справи відкладено на 10.03.2016.

Сторони в судове засідання 10.03.2016 не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

При цьому, відповідно до п. 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 10.03.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

26.05.2015 між Харківським національним педагогічним університетом імені Г.С. Сковороди (далі - позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Ідея» (далі - відповідач, виконавець) було укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти № 78-598-16, відповідно до п. п. 1.1, 1.2 якого виконавець зобов'язується у другому півріччі 2015 року поставити замовнику товар, зазначений в специфікації (додаток № 1), а замовник прийняти і оплатити товар: видання періодичні (58.14.1 Журнали та періодичні видання друковані згідно Державного класифікатора ДК 016-2010). Кількість товарів зазначені в специфікації.

Відповідно до п. 3.1 договору ціна договору становить 21 136,58 грн.

За умовами п. 4.1 договору розрахунки проводяться шляхом попередньої оплати, яка здійснюється на підставі постанов Кабінету Міністрів України № 117 від 23.04.2014.

Згідно з п. 5.1 договору товар поставляється партіями 1-5 разів на тиждень протягом року.

Замовник має право достроково розірвати цей договір у разі невиконання зобов'язань виконавцем, повідомивши про це його у 60-денний строк (п. 6.2.1 договору).

Пунктом 6.3.1 договору встановлено, що виконавець зобов'язаний забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим договором.

У разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов'язань при закупівлі товару за бюджетні кошти виконавець сплачує замовнику штрафні санкції у розмірі 120 % від облікової ставки НБУ за кожен день прострочення поставки, а у разі здійснення попередньої оплати виконавець, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає замовнику кошти з урахуванням індексу інфляції (п. 7.2 договору).

Відповідно до п. 10.1 договору цей договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2015 або до повного виконання зобов'язань сторін.

Позивач на виконання умов договору перерахував на поточний рахунок відповідача попередню оплату у сумі 21 136,58 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1212 від 26.05.2015.

Таким чином, позивачем здійснено попередню оплату за товар в розмірі 21 136,58 грн.

Разом з тим, у зв'язку із невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором щодо своєчасної поставки товару, позивач листом №01-10-759 від 07.09.2015 звернувся до ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Ідея» з вимогою поставити товар та сплати компенсації за зрив постачання передплачених бібліотекою періодичних видань за друге півріччя 2015 року.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Спір між сторонами виник у зв'язку із простроченням виконання відповідачем зобов'язань щодо своєчасної поставки товару за договором про закупівлю товарів за державні кошти № 78-598-16 від 26.05.2015.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивач на виконання умов договору 26.05.2015 року перерахував на поточний рахунок відповідача попередню оплату у сумі 21 136,58 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1212, яке знаходиться в матеріалах справи.

Специфікацією (додаток № 1 до договору) було визначено, що термін передоплати складає 6 місяців: липень-грудень 2015 року, отже строк поставки оплаченої продукції станом на час вирішення спору настав.

Докази поставки товару, у тому числі у визначені строки на всю суму отриманої відповідачем попередньої оплати по договору, у матеріалах справи відсутні.

Отже, з наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, здійснив попередньою оплату товару згідно умов договору, а відповідач в порушення умов договору не поставив обумовлений сторонами товар.

Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором щодо поставки товару, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача попередньої оплати відповідно до вимог ст. 693 ЦК України у розмірі 21 136,58 грн.

Крім основного боргу, за прострочення виконання зобов'язання по поставці товару, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 5 130,70 грн., інфляційні втрати - 183,60 грн., 3% річних - 281,44 грн.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов'язань при закупівлі товару за бюджетні кошти виконавець сплачує замовнику штрафні санкції у розмірі 120% від облікової ставки НБУ за кожен день прострочення поставки, а у разі здійснення попередньої оплати виконавець, крім сплати зазначених штрафних санкцій повертає замовнику кошти з урахуванням індексу інфляції.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

При цьому, право учасників господарських правовідносин встановлювати інші, ніж передбачено Цивільним кодексом України, види забезпечення виконання зобов'язань, визначено частиною 2 ст.546 Цивільного кодексу України, що узгоджується із свободою договору, яка передбачена ст.627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, суб'єкти господарських відносин при укладенні договору наділені правом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності - договірної санкції за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов'язань. Аналогічну позицію висловлено Вищим господарським судом України в інформаційному листі №01-06/249 від 15.03.2011.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що він виконаний вірно в межах заявленого позивачем періоду, а тому з відповідача на користь позивача підлягає 5 130,70 грн. пені.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки згідно вимоги позивача, яка була надіслана відповідачу 07.09.2015, відповідач попередню оплату не повернув, а також враховуючи, що умовами договору (п. 7.2) передбачений обов'язок відповідача, як виконавця, в разі неналежного виконання зобов'язання повернути попередню оплату з урахуванням індексу інфляції, позов в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який перевірено судом. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягають інфляційні втрати - 183,60 грн. та 3% річних - 281,44 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Ідея» (01103, м. Київ, вул. Німанська, 10, код 00128272) на користь Харківського національного педагогічного університету імені Г.С. Сковороди (61002, м. Харків, вул. Артема, 29, код 02125585) передоплати у розмірі 21 136 (двадцять одна тисяча сто тридцять шість) грн. 58 коп., пеня у розмірі 5 130 (п'ять тисяч сто тридцять) грн. 70 коп., інфляційні втрати у розмірі 183 (сто вісімдесят три) грн. 60 коп., 3 % річних у розмірі 281 (двісті вісімдесят одна) грн. 44 коп. та судовий збір в сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене та підписане - 14.03.2016.

Суддя В.О. Демидов