ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року Справа № 910/22496/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Мележик Н.І. - головуючого (доповідача),

Дунаєвської Н.Г.,

Владимиренко С.В.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" в особі

уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів

фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства

"Комерційний банк "Експобанк"

на постанову Київського апеляційного господарського суду

від 27.01.2016 року

у справі № 910/22496/15

господарського суду міста Києва

за позовом Публічного акціонерного товариства

"Комерційний банк "Експобанк" в особі

уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів

фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк"

до Публічного акціонерного товариства

"Державний експортно-імпортний банк України"

про стягнення 10 000 доларів США

за участю представників:

позивача - Ткачук Н.Ф.

відповідача - Липської Н.В., Андрущук О.В.

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Експобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк" заборгованості з повернення вкладу за договором гарантійного депозиту від 19.04.2014 № 10-4/23-06 в сумі 10 000 доларів США.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.10.2015 року (суддя Мандриченко О.В.) позов задоволено повністю; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк" на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" 10 000 доларів США, що еквівалентно 226 092,78 грн.; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк" в доход Державного бюджету України 4 263,41 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 року (судді: Ткаченко Б.О., Алданова С.О., Шевченко Е.О.) рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення про відмову в позові; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк" 5 029,92 грн. судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги.

В касаційній скарзі Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Експобанк" просить скасувати постанову апеляційного господарського суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку її обставин і повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 103, ч. 1 ст. 104, ч. 2 ст. 105 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення місцевого господарського суду повністю або частково і прийняти нове рішення. Підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Апеляційний господарський суд у разі скасування або зміни рішення місцевого господарського суду, у постанові повинен зазначити доводи, за якими апеляційна інстанція не погодилась з висновками суду першої інстанції. Разом з тим, оскаржувана постанова апеляційного господарського суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, апеляційний господарський суд скасував судовий акт місцевого господарського суду та відмовив в задоволенні позову, посилаючись на не доведення позивачем наявності правових підстав для повернення йому грошових коштів розміщених на гарантійному депозитному рахунку у сумі 10 000 доларів США.

При цьому, апеляційна інстанція вказала, що виконання зобов'язань ПАТ "КБ "Експобанк" перед АТ "Укрексімбанк" за договором підтримки та договором про розрахунки (пп. 5.1.2, 5.1.4, 8.4) забезпечено заставою майнових прав, а саме: заставою права вимоги коштів, розміщених на вкладних (депозитних) рахунках ПАТ "КБ "Експобанк", відкритих у АТ "Укрексімбанк" згідно умов договору гарантійного депозиту, а тому, з огляду на положення ч. 3 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", право вимоги коштів ПАТ "КБ "Експобанк", що є предметом застави, повинно бути включено до складу ліквідаційної маси, та використовуватися виключно для позачергового задоволення вимог АТ "Укрексімбанк".

Також апеляційний господарський суд послався на ч. 1 ст. 32 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", за якою предмет застави за договором (право вимоги коштів з рахунку гарантійного депозиту, відкритого заставодавцю заставодержателем відповідно до договору гарантійного депозиту) повинен реалізовуватись відповідно до умов вказаного договору та приписів цього Закону, а за умовами п. 1.1 договору гарантійного депозиту (в редакції додаткової угоди № 11) з метою забезпечення виконання вкладником своїх зобов'язань за договором про підтримку від 19.04.2004 року № 10-1/23-06 та договором про розрахунки від 19.04.2004 року № 10-2/23-06, вкладник розміщує в банку вклад у сумі 10 000 доларів США на строк до 12.11.2014 року, але у будь-якому випадку на строк, не менший ніж строк, протягом якого будуть виконуватися зобов'язання за договором про підтримку та договором про розрахунки.

Водночас, під час вирішення спору по суті апеляційна інстанція послалась на відсутність доказів розірвання або припинення договору про підтримку та договору про розрахунки, внаслідок чого у відповідача відсутній обов'язок повернення депозитних коштів за договором гарантійного депозиту.

Проте, такі висновки суду апеляційної інстанції є помилковими, враховуючи наступне.

Місцевим і апеляційним господарськими судами встановлено, що 19.04.2004 року між Відкритим акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (принципал), та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комерційний банк "Експобанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Експобанк" (афіліат), укладено договір про проведення розрахунків за операціями з платіжними картками банка асоційованого члена міжнародної платіжної системи № 10-2/23-06, згідно якого принципал здійснює обслуговування кореспондентського рахунку афіліата, пов'язане з розрахунками за операціями з емісії й операцій з видачі готівки за картками.

Даний договір про розрахунки укладено на виконання договору про підтримку членства банку в Міжнародній платіжній системі VISA International від 19.04.2004 року № 10-1/23-06.

19.04.2004 року між АТ "Укрексімбанк" та ПАТ "КБ "Експобанк", як вкладником, укладено договір гарантійного депозиту № 10-4/23-06, згідно якого (в редакції додаткової угоди від 18.04.2014 року № 11) з метою забезпечення виконання вкладником своїх зобов'язань за договором про підтримку членства банку в Міжнародній платіжній системі Visa International від 19.04.2004 року № 10-1/23-06 та за договором про проведення розрахунків за операціями з платіжними картками банка асоційованого члена міжнародної платіжної системи від 19.04.2004 року № 10-2/23-06, вкладник розміщує в банку вклад у сумі 10 000 доларів США на строк до 12.11.2014 року, але у будь-якому випадку на строк, не менший ніж строк, протягом якого будуть виконуватись зобов'язання за договорами від 19.04.2004 року № 10-1/23-06 та № 10-2/23-06.

Термін повернення гарантійного депозиту - 12.11.2014 року (пункт 1.3. договору гарантійного депозиту (в редакції додаткової угоди від 18.04.2014 року № 11).

В пункті 1.6 договору гарантійного депозиту (в редакції додаткової угоди від 18.04.2014 року № 11) передбачено, що право вимоги коштів за цим договором у сумі 10 000 доларів США є предметом застави за договором застави майнових прав від 19.04.2004 року № 10-5/23-06, укладеним між банком та вкладником з метою забезпечення виконання зобов'язань вкладника перед банком за договорами від 19.04.2004 року № 10-1/23-06 та № 10-2/23-06.

ПАТ "КБ "Експобанк" перерахувано відповідачу 10 000 доларів США на виконання вимог договору гарантійного депозиту.

19.04.2004 року між АТ "Укрексімбанк", як заставодержателем, та ПАТ "КБ "Експобанк", як заставодавцем, укладено договір застави майнових прав № 10-5/23-06 для забезпечення вимог відповідача за договорами від 19.04.2004 року № 10-1/23-06 та № 10-2/23-06 зі сплати вартості послуг, комісійних винагород та штрафних санкцій, згідно якого (в редакції додаткової угоди від 18.04.2014 року № 10) заставодавець з метою забезпечення своїх зобов'язань за договорами від 19.04.2004 року № 10-1/23-06 та № 10-2/23-06 передає заставодержателю (відповідачу) у заставу майнові права, а саме: право вимоги коштів у сумі 10 000 доларів США з вкладного (депозитного) рахунку (рахунку гарантійного депозиту), відкритого за договором гарантійного депозиту від 19.04.2004 року № 10-4/23-06 строком дії до 12.11.2014 року.

22.01.2015 року постановою Правління Національного банку України "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "Експобанк" № 41 і рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Експобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку" від 26.01.2015 року № 15 розпочато процедуру ліквідації позивача та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку - Волощука Ігоря Григоровича.

Частиною 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку.

30.01.2015 року у газеті "Голос України" опубліковано оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію ПАТ "КБ "Експобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на його ліквідацію.

24.02.2015 року АТ "Укрексімбанк" звернулось із заявою № 023-06/1272 до ПАТ "КБ "Експобанк", отриману останнім 26.02.2015 року, в якій викладено відомості про договори, визначено розмір заборгованості ПАТ "КБ "Експобанк" та, з посиланням на ч. 3 ст. 52 цього Закону вказано, що оскільки виконання зобов'язань позивача за договорами забезпечене заставою майнових прав, а саме: заставою права вимоги коштів, розміщених на вкладних (депозитних) рахунках, відкритих у відповідача, право вимоги коштів боржника, що є предметом застави, повинно бути включене до складу ліквідаційної маси та використовуватися виключно для позачергового задоволення вимог банку. Відповідачем заявлено забезпечені заставою вимоги на суму 8 149 114,91 грн., 15 952,08 доларів США та 10 325,96 євро за трьома договорами, в т.ч. заборгованість за договором про проведення розрахунків від 19.04.2004 року № 10-2/23-06 заявлена в розмірі 476,97 грн. та 2 952,08 доларів США.

Довідкою від 18.05.2015 року № 2956, отриманою АТ "Укрексімбанк" 28.05.2015 року, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Експобанк" підтверджено, що відповідно до переліку (реєстру) акцептованих вимог кредиторів, АТ "Укрексімбанк" визнано кредитором ПАТ "КБ "Експобанк" в сумі 8 604 859,06 грн. з віднесенням до 7 черги задоволення у порядку ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

09.06.2015 року відповідач звернувся до позивача з заявою № 023-06/3955 про включення його вимоги до складу ліквідаційної маси та забезпечення можливості їх використання виключно для позачергового задоволення його вимог згідно ч. 3 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а також погодження звернення стягнення на предмети застави відповідно до договору застави.

07.07.2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Експобанк" листом № 3843, отриманим АТ "Укрексімбанк" 10.07.2015 року, запропонувала відповідачу для врегулювання питання черговості та визнання вимог забезпеченими, повернути кошти, розмішені за договором гарантійного депозиту від 19.04.2004 року №10-4/23-6, на рахунок вказаний у листі для подальшого продажу валюти та задоволення вимог відповідача відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

31.07.2015 року відповідач листом № 023-06/5250 відмовив позивачу у перерахунку коштів та вимагав здійснити звернення стягнення на предмет застави шляхом відступлення йому майнового права за договором гарантійного депозиту відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

13.08.2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Експобанк" листом № 4446 відмовила у погодженні звернення стягнення на предмети застави за договором застави майнових прав, оскільки внаслідок здійсненої конвертації депозитного вкладу (10 000 доларів США) з доларового еквівалента у гривневий за курсом на день відкликання банківської ліцензії, відповідач не лише задовольнить свої вимоги, але й безпідставно отримає суму коштів, що перевищує його вимоги до позивача та призведе до порушення п. 4.21. 4 розділу V Положення "Про виведення неплатоспроможного банку з ринку", затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.07.2012 року № 2. Крім того, позивач вимагав повернути кошти, розміщені на депозитному рахунку останнього, зокрема, у розмірі 10 000 доларів США, з метою їх продажу в іноземній валюті у порядку ч. 10 ст. 51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та погашення заборгованості перед АТ "Укрексімбанк" у національній валюті згідно визнаної та затвердженої фондом суми заборгованості.

Внаслідок недосягнення сторонами згоди щодо порядку проведення розрахунків та неотримання заявленого розміру коштів, перерахованих за договором гарантійного депозиту, позивач звернувся з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд повно і всебічно дослідив всі суттєві обставини справи та дійшов правильного висновку про обов"язок відповідача повернути заявлений розмір коштів, перерахованих за договором гарантійного депозиту, пославшись, при цьому, на ст. 50, ч. 3 ст. 51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в силу яких з дня початку процедури ліквідації банку Фонд гарантування приступає до інвентаризації й оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку і йому заборонено продавати майно банку до затвердження виконавчою дирекцією способів, порядку та умов продажу майна, крім випадків надання виконавчою дирекцією дозволу на реалізацію окремого майна з метою запобігання збиткам або ризикам його втрати чи пошкодження, а також у випадках, передбачених цим Законом.

Також, встановлюючи обставини правомірності позовних вимог, суд першої інстанції послався на п. 4.21. Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 року № 2, яким передбачено, що уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку складає реєстр акцептованих вимог кредиторів за формою, визначеною в додатку 3 до цього Положення, на підставі балансу банку, до якого включають вимоги кредиторів у національній валюті в розмірах, які існували на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Відтак, вимоги, заявлені відповідачем в процедурі ліквідації Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк", підлягають переведенню в національну валюту України і задоволенню лише у національній грошовій одиниці відповідно до визнаної суми, оскільки чинним законодавством не передбачено задоволення вимог кредитора неплатоспроможного банку у ліквідаційній процедурі в іншій валюті.

В забезпечення зобов'язання за договором про розрахунки позивачем передано відповідачу право майнової вимоги на 10 000 доларів США, проте, здійснивши перерахунок коштів, що перебувають на гарантійному депозиті у кредитора із доларів США у національну валюту - гривню, сума коштів, що перебуває на депозитному рахунку у останнього, станом на час звернення позивача до суду з даним позовом значно перевищить розмір вимоги, зазначеної у реєстрі акцептованих вимог (46 916,39 грн. за курсом станом на 26.01.2015 року).

Внаслідок розміщення коштів за договором гарантійного депозиту в іноземній валюті, звернення стягнення на предмети застави в іноземній валюті за вищевказаними договорами є порушенням Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 року № 2, та ч. 2 ст. 50 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", згідно якої кошти, які залишились після задоволення забезпечених вимог і покриття витрат, пов'язаних з утриманням, збереженням та продажем (здійсненням правочинів за участі банку) предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.

Крім того, в статті 52 цього Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зазначено, що майно банку, яке є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя.

Статтею 32 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги, звернення стягнення на нього здійснюється шляхом відступлення обтяжувачу відповідного права.

Статтею 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить йому. Водночас, даний закон є спеціальним і регулює правовідносини, які виникають у зв'язку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, прийнятий з метою захисту прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відтак, суд першої інстанції вірно вказав про те, що до правовідносин, що виникають під час здійснення тимчасової адміністрації чи ліквідації банку від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладу фізичних осіб, пріоритетними є норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

В статті 52 цього Закону визначено черговість задоволення вимог кредиторів, а тому, у разі відступлення права вимоги, відбудеться протиправна передача грошових коштів кредитору у більшому обсязі, ніж визнано реєстром акцептованих вимог, що порушить черговість задоволення вимог та призведе до збитків позивача через неправомірне виведення з ліквідаційної маси коштів, які підлягають включенню до неї, що також призведе до порушення прав кредиторів банку.

Разом з тим, майно банку, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя. Заставодержатель має право звернути стягнення на заставлене майно у порядку, встановленому законодавством або договором застави, та отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна за ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності, який визначений Фондом. У разі продажу Фондом заставленого майна (активів), кошти, отримані від реалізації такого майна (активів), спрямовуються на погашення вимог заставодержателя у розмірі не більше основної суми заборгованості за забезпеченим таким майном (активами) зобов'язанням разом з нарахованими процентами після відшкодування Фонду витрат на утримання та продаж такого майна. Решта коштів включається до ліквідаційної маси банку.

Враховуючи вищевказані норми чинного законодавства, місцевий господарський суд виходив з того, що розмір грошових коштів в іноземній валюті, які знаходяться в заставі у відповідача, є неспівмірним з його вимогами, внаслідок чого вартість предмета застави після його конвертації у національну валюту перевищуватиме суму боргу позивача перед відповідачем. При цьому, Законом зобов"язано уповноважену особу Фонду включити різницю коштів від реалізації заставного майна та погашення заборгованості перед заставодержателем до ліквідаційної маси банку.

Крім того, докази оскарження відповідачем в судовому порядку рішення ліквідатора банку про віднесення його вимог до 7-ї черги задоволення, що передбачено статтею 54 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в матеріалах справи відсутні.

Згідно ст.ст. 16, 1212 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів моє бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

З огляду на викладене, місцевий господарський суди вірно вказав на наявність належних та достатніх доказів, що підтверджують безпідставне утримання відповідачем 10 000 доларів США (еквівалент у національній грошовій одиниці України станом на день прийняття судом першої інстанції рішення за курсом Національного банку України (22,609278) становив 226092,78 грн.), що належать позивачу.

З даними висновками місцевого господарського суду повністю погоджується судова колегія Вищого господарського суду України, оскільки вони відповідають матеріалам справи, встановленим обставинам та вимогам закону.

З огляду на викладене, рішення місцевого господарського суду грунтується на всебічному, повному й об"єктивному розгляді всіх обставин справи, тоді як оскаржувану постанову не можна визнати законною та обгрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню з одночасним залишенням в силі рішення господарського суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115 - 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 року у справі № 910/22496/15 скасувати.

Рішення господарського суду міста Києва від 22.10.2015 року у справі №910/22496/15 залишити в силі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (13150, м. Київ, вул. Горького, 127, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, 18/24, ) 5 116 (п'ять тисяч сто шістнадцять) грн. 08 коп. судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги згідно платіжного доручення № 07 (#) від 29.01.2016 року.

Доручити господарському суду міста Києва видати наказ на виконання даної постанови.

Головуючий суддяН.І. Мележик
СуддіН.Г. Дунаєвська
С.В. Владимиренко