Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "17" березня 2016 р. Справа № 906/104/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність від 08.02.2015

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродгруппа" (м. Житомир)

про стягнення 14599,70 грн.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь 14599,70 грн, коштів за поставлений неналежної якості товар за договором купівлі-продажу №07.1/534-МТР від 05.05.2014, що включає в себе: 13947, 24 грн - сума боргу; 331, 67 грн - 3% річних та 320, 79 грн - інфляційних втрат.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що поставлений товар не відповідає вимогам якості та потребує заміни, про що відповідачу повідомлялось письмово, але претензії залишені без розгляду, на підставі чого позивачем проведена експертиза та визначено суму яка підлягає відшкодуванню.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Ухвали господарського суду від 09.02.2016 та від 23.02.2016 по справі №906/104/16, яка направлялась відповідачу за адресою вказаною позивачем у позовній заяві, повернулися до суду з відміткою відділення поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 63, 76).

Згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців юридична адреса відповідача відповідає адресі зазначеній у позовній заяві (а.с. 67-69)

Відповідно до п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 року № 18, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки вся поштова кореспонденція надсилалася відповідачу за його юридичною адресою, суд вважає, що останній був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Розгляд справи здійснюється за наявними в матеріалах справи документами, відповідно до ст.75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

05.05.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропродгруппа" (продавець/відповідач) та Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" (покупець/позивач) укладено договір купівлі-продажу № 07.1/534-МТР (а.с. 10-12).

Відповідно п. 1.1 договору, продавець передає, а покупець приймає і оплачує продукцію, іменовану надалі - товар, відповідно до додатку, що є його невід'ємною частиною.

Згідно п.4.1, 4.2 договору, ціна товару встановлюється в національній валюті України та вказується в додатку, що є невід'ємною частиною договору. Загальна вартість договору визначається загальною вартістю товару відповідно до додатку, що є його невід'ємною частиною.

Так, відповідно додатку до договору (а.с. 13-14), відповідач поставляє спецвзуття у кількості 5640 пар на загальну суму 1412727,30 грн. протягом 20 робочих днів з моменту відкриття акредитиву за умов оплати за поставлений товар у формі безвідкличного ділимого акредитиву, де бенефіфіаром вказано ТОВ "Агропродгрупа".

Відповідно до заявки на акредитив №Г11-14/0413 від 02.07.2014 та банківської виписки від 02.07.2014 з призначенням платежу "покриття по акредитиву № Г11-14/0413 вказана сума була сплачена і за чоботи робочі МБС ДСТУ 3962-2000 (ГОСТ 12.4.137-2001) ЗМиМпНсНмК20Щ20Мун5 згідно позиції 4 таблиці додатку до договору від 05.05.2014 №07.1/534-МТР у кількості 896 пар за ціною 98,82 грн/пар. з ПДВ .

Згідно видаткових накладних №10 від 10.07.2014, №11 від 14.07.2014 та №18 від 28.07.2014, актів приймання - передачі товару до договору купівлі-продажу № 07.1/534-МТР від 05.05.2014 №№1,2,3 від 30.07.2014, а також актів приймання-передачі на відповідальне зберігання №28 від 11.07.2014,№29 від 17.07.2014 та №35 від 28.07.2014 з 7 973 пар вищевказаних чобіт базою матеріального забезпечення структурного підрозділу ПАТ "Укрнафта" - нафтогазовидобування управління "Полтаванафтогаз" було отримано 3 956 пар.

Згідно з листом ПАТ "Укрнафта" від 04.07.2014 №07.1.4-05/382 про розподіл отриманого в установленому порядку згідно умов централізованого договору № 07.1/534-МТР від 05.05.2014, укладеного з ТОВ "Агропродгрупа", спецвзуття з бази матеріального забезпечення НГВУ "Полтаванафтогаз" планувалось розподілити по структурним підрозділам ПАТ "Укрнафта" на Качанівський ГПЗ 393 пари чобіт позиції 4, а на Гнідинцівський ГПЗ -659 пар.

Відповідно до акту від 11.08.2014 № 15887 Качанівський ГПЗ отримав 334 пари чобіт чоботи робочі МБС ДСТУ 3962-2000 (ГОСТ 12.4.137-2001) ЗМиМпНсНмК20Щ20Мун5), однак згідно з актом по прийняттю спецвзуття від 07.10.2014 зазначена партія підлягала заміні у зв'язку з неналежною якістю, про що було зазначено в листі ди ректора Качаеівського ГПЗ від 19.08.2014 №10/2402.

Також згідно акту від 07.10.2014, листів від 14.10..2014 №2962 та від 22.10.2014 №10/3047 Качанівський ГПЗ підтвердив наявність непридатного до експлуатації спецвзуття в загальній кількості 68 пар (чоботи робочі МБС ДСТУ 3962-2000 (ГОСТ 12.4.137-2001) ЗМиМпНсНмК20Щ20Мун5).

14.10.2014 директор ТОВ "Агропродгрупа" листом № 14/10 на адресу директора ПАТ "Укрнафта" зобов'язався провести заміну неякісного взуття на якісне відповідно до п.8.2 договору від 05.05.2014 № 07.1/534-МТР після отримання від Качанівського ГПЗ акту із зазначенням в ньому кількості та розмірного ряду взуття, в якому виявлено дефекти.

Згідно з актами від 14.08.2014 № 15692 та від 15.08.2014 № 15693 Гнідинцівський ГПЗ отримав 659 пар чобіт (чоботи робочі МБС ДСТУ 3962-2000 (ГОСТ 12.4.137-2001) ЗМиМпНсНмК20Щ20Мун5), з яких 80 пар згідно листа від 02.09.2014 № 14ттз-2127 повідомив ПАТ "Укрнафта".

Відповідно до акту перевірки від 27.10.2014 відібрані для перевірки зразки чобіт робочих МБС.ДСТУ 3962-2000 також виявились неякісними, про що було повідомлено ПАТ "Укрнафта" листом Гнідинцівського ГПЗ від 31.10.2014 №05ОП-2600.

Згідно п.8.2 договору, якщо протягом гарантійного періоду виявляться дефекти або невідповідність якості товару продавець зобов'язаний за свій рахунок усунути дефект або замінити товар протягом 30 календарних днів з моменту повідомлення вантажоотримувачем або покупцем про дефекти або невідповідність якості товару, обумовленої договором.

Листами № 07.1.4-05/488 від 28.08.2014, № 10/3047 від 28.10.2014, № 07.1.4-05/737 від 21.11.2014, № 07.1.4-05/524 від 04.09.2014, № 14мтз-2758 від 21.11.2014 позивач повідомляв відповідача, що частина продукції не відповідає вимогам якості та потребує заміни, що підтверджується актами комісійних перевірок. Крім того, відповідачу, згідно листа № 14мтз-2758 від 21.11.2014 позивачем було запропоновано направити повноважного представника для участі у відборі зразків для проведення незалежної технічної експертизи.(а.с.15-21)

Однак, представники відповідача для відбору зразків для проведення експертизи щодо якості взуття не з'явилися, про можливість заміни поставленої продукції не повідомили.

Експертним висновком № 01-01-15 від 20.02.2015 встановлено, що чоботи робочі МБС ДСТУ 3962-2000 (ГОСТ 12.4.137-2001) ЗМиМпНсНмК20Щ20Мун5 (виробництва ТОВ "Українська промислова компанія "Крок") не відповідають вимогам ДСТУ 2962-2000 (ГОСТ 12.4.137-2001) (а.с. 21-47).

Згідно даних позивача на складах структурних підрозділів ПАТ "Укрнафта" знаходиться 141 пара чобіт МБС ДСТУ 3962-2000 (ГОСТ 12.4.137-2001) ЗМиМпНсНмК20Щ20Мун5 (виробництва ТОВ "Українська промислова компанія "Крок"), вартість яких становить 13849,02 грн.

09.06.2015 позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 10/1603 від 09.06.2015, яка вручена відповідачу 12.06.2015, позивач просить замінити взуття 141 пару (згідно переліку) на взуття належної якості протягом 10 днів з моменту направлення даної претензії, у разі не виконання даної вимоги позивач відмовляється від договору в частині прийняття взуття (згідно переліку) та вимагає протягом 3 робочих днів повернути його вартість у розмірі 13849,02 грн (а.с. 48-49).

За даними позивача на момент звернення з позовом відповідач не виконав вимоги позивача та не повернув 13947,24 грн.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610 ЦК України, є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 174 ГК України господарські зобов'язання виникають безпосередньо із господарського договору або безпосередньо із закону.

Відповідно ст. 673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 674 ЦК України).

Так, експертним висновком № 01-01-15 від 20.02.2015 встановлено, що чоботи робочі МБС ДСТУ 3962-2000 (ГОСТ 12.4.137-2001) ЗМиМпНсНмК20Щ20Мун5 (виробництва ТОВ "Українська промислова компанія "Крок") не відповідають вимогам ДСТУ 2962-2000 (ГОСТ 12.4.137-2001).

Відповідно п.2 ст. 678 ЦК України, у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми або вимагати заміни товару.

При дослідженні матеріалів справи, господарським судом встановлено, що кількість чобіт, яка не відповідає якості становить 141 пар, а не 142 пари, як зазначено в позовній заяві.

Отже, позивач має право вимагати повернення за товар в кількості 141 пар сплачених коштів в сумі 13849,02 грн. Відтак, в цій частині позов підлягає задоволенню. В частині стягнення основного боргу в сумі 98,22 грн слід відмовити як не обґрунтовані.

Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача, за період з 13.06.2015 по 29.01.2016, 331,67 грн 3% річних та за період з червня 2015 року по грудень 2016 року 320,79 грн інфляційних нарахувань.

Відповідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно п.1.1 Постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Грошове зобов'язання виражається в грошових одиницях України або в грошовому еквіваленті в іноземній валюті.

Однак застосування позивачем частини другої статті 625 ЦК України щодо стягнення з відповідача суми індексу інфляції та трьох процентів річних є помилковим, оскільки стягнення з відповідача вартості неякісного товару, не вважається грошовим зобов'язанням у розумінні статті 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як па підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ч.1 ст.43 ГПК України).

Відповідач заперечень з приводу заявлених позовних вимог не надав.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню - з відповідача стягується на користь позивача 13849,02 грн вартості неякісного взуття. В решті позову відмовити.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродгруппа" (10006, АДРЕСА_1, код 37604593) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторовський, 3-5, код 00135390):

- 13 849,02 грн вартості неякісного взуття;

- 1 307,15 грн судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 23.03.16

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк:

1 - у справу,

2 - відповідачу (рек. з повід.)