РІШЕННЯ

14 березня 2016 року Справа № 913/75/16

Провадження № 9/913/75/16

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Максімет», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 79 540 грн. 00 коп.

суддя Ворожцов А.Г.

секретар судового засідання Богуславська Є.В.,

у засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_2, довіреність від 10.12.2015,

від відповідача ОСОБА_3, довіреність від 01.12.2015,

в с т а н о в и в:

суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 79540,00 грн. за неправильно зазначену масу вантажу у залізничній накладній № 52638020.

У судове засідання прибули повноважні представники сторін у справі.

Доводи позивача ґрунтуються на факті виявлення невідповідності маси вантажу, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу у вагоні.

Перевірка маси вантажу відбулася на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці під час переважування на вагонних вагах, про що був складений відповідний акт.

Відповідач, ТОВ "Компанія "Максімет", письмовим відзивом на позовну заяву, який надійшов до суду 08.02.2016, просить у задоволенні позову відмовити з огляду на таке.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлений Правилами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334.

Згідно з п. 12 Правил якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу… станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, зазначених у п. 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

При невідповідності відомостей, зазначе6них в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу… складається новий комерційний акт.

Таким чином, наявність комерційного акту є підставою для обов'язкової перевірки ваги вантажу на станції призначення, а підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника за неправильно зазначену у накладній масу може бути лише комерційний акт, складений з додержанням вимог Правил, та підтверджений за результатами доставки вантажу на станцію вантажоодержувача.

Комерційний акт складається позивачем, тому саме позивач має нести відповідальність за правильність його оформлення.

На думку відповідача, позивач не надав суду доказів, які б підтверджували додання другого примірника комерційного акта до перевізних документів; у доданій до позову копії накладної (на її зворотній стороні) відсутня відмітка про складання комерційного акту.

Докази перевірки ваги вантажу на станції призначення також відсутні, при цьому, в розділі "Є" комерційного акту відсутні будь-які відмітки.

Відповідач звертає увагу й на те, що всупереч вимогам додатку № 3 Пояснення щодо заповнення накладної до Правил оформлення перевірних документів від 21.11.2000, згідно з якими залізниця є відповідальною за заповнення графи № 31 накладної, в якій зазначається розмір провізної плати, у спірній накладній відсутні відомості про розмір провізної плати у графі № 31.

Разом з тим, відповідач звернувся до суду з клопотанням від 08.02.2016 про зменшення розміру штрафу до розміру однієї провізної плати.

Позивач надав письмові заперечення на відзив відповідача, які надійшли до суду 23.02.2016.

Не погоджуючись з доводами, викладеними у відзиві, позивач звернув увагу на п. 12 Правил складання актів, згідно з яким при невідповідності відомостей, зазначених в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу… складається новий комерційний акт. Саме за цим правилом й був складений на станції призначення Кривий Ріг новий комерційний акт РА № 003697/37 від 14.07.2015, відповідно до якого маса вантажу у спірному вагоні є меншою на 4500 кг, ніж зазначено в залізничній накладній.

Копія комерційного акту від 14.07.2015 додана позивачем до матеріалів справи.

Суд погоджується з доводами позивача, викладеними у письмових поясненнях, наданих суду 14.03.2016, про те, що згідно з накладною спірний вагон був відправлений зі ст. Рубіжне Донецької залізниці, у зв'язку з чим у графах 31 та 34 перевізного документа відсутня сума провізної плати.

Крім того, у графі 34 накладної міститься відмітка "Розрахунки на станції призначення".

Оцінивши обставини справи, вислухавши доводи представника позивача, приймаючи позицію відповідача щодо спірних відносин, суд дійшов наступного висновку.

Спір виник через порушення відповідачем нормативних актів, що регулюють порядок і умови перевезення вантажів залізничним транспортом.

У липні 2015 року зі станції Рубіжне Донецької залізниці відповідач, ТОВ «Компанія «Максімет», здійснив відправлення вагону № 67862060 за накладною № 52638020 на станцію Кривий Ріг Придніпровської залізниці.

Під час прибуття вагону на станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, на підставі ст. 24 Статуту залізниць залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої встановлено, що маса вантажу у зазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній.

Контрольне зважування спірного вагону проводилось на 150-тонних вагонних вагах, про що складено акт загальної форми від 11.07.2015 (а.с. 11).

В акті зазначено, що у вагоні № 67862060 було виявлено маса нетто 57850 кг, що є меншим на 5750 кг.

У складеному 11.07.2015 комерційному акті РА № 009053/422 зазначено, що вагон № 67862060 надійшов без пломб (відкритий).

У розділу «Д» акту зазначено, що вантаж, металобрухт, надійшов навалом, маса брутто не зазначена, тара 23100 кг, нетто 63600 кг.

За контрольним зважуванням виявлено наступне: маса брутто 80950 кг, тара за документами 23100 кг, нетто 57850 кг., менше, ніж зазначено в документах на 5750 кг.

При цьому завантаження рівномірне, на рівні бортів, вкрито листами заліза, марковано вапном. Поглиблень немає, маркування не порушене, люки з обох сторін закриті.

Враховуючи різницю між масою вантажу, що вказана відправником у залізничній накладній (перевізному документі), та виявленою і засвідченою комерційним актом масою вантажу, позивач на підставі ст. 122 Статуту залізниць України вбачає підстави для стягнення з відповідача штрафу за невірно зазначену у перевізному документі масу вантажу у пятикратному розмірі провізної плати за всю відстань перевезення, розмір якого становить 79540,0 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з цим позовом до суду.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 908, ст. 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями визначається транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобовязань.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, з подальшими змінами, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем (ст. 23 Статуту залізниць України).

Під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником (ст. 37 Статуту залізниць України).

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (ч. 4 ст. 52 Статуту залізниць України).

В результаті переважування вантажу залізницею перевірена маса вантажу, що перевозився за залізничною накладною № 52638020 у вагоні № 67862060, відправником якого є відповідач, та виявлена невідповідність маси вантажу, зазначеної в перевізному документі, фактичній масі вантажу.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення обставин, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобовязана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу.

За обставинами виявленої у спірних відносинах невідповідності маси вантажу, зазначеної у перевізному документі, фактичній масі вантажу на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці складено акт загальної форми від 11.07.2015 та комерційний акт РА № 009053/422 від цієї ж дати.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Пунктом 5.5. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.11 № 138, зареєстр. в Мінюсті України 24.06.11 за № 765/19503), передбачено, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача, з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній, у тому числі, масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що штраф стягується у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Позивач здійснив розрахунок провізної плати за вагон № 67862060 відповідно до залізничної накладної № 52638020 на підставі схеми 1 Збірника тарифів (Тарифне керівництво № 1) наступним чином:

- плата за універсальний вагон розрахунковою масою 63600 кг на відстань 636 км складає 6456 грн.,

- коефіцієнт для вантажів 3-го тарифного класу з кодом вантажу згідно з Єдиною тарифно-статистичною номенклатурою вантажів 316 складає 2,464,

- провізна плата дорівнює 6456 х 2,464 = 15908,00 грн.

- пятикратний розмір провізної плати складає 15908,00 грн. х 5 = 79540,00 грн.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій.

Доводи у цьому клопотанні зводяться до того, що відповідачем не завдано позивачу збитків, а тому відсутні негативні наслідки від порушення зобов'язання.

Крім того, стягнення з відповідача санкцій у повному обсязі шкідливо вплине на фінансовий стан підприємства та може призвести до зупинки господарської діяльності, оскільки після вимушеного перенесення господарської діяльності з м. Луганська на територію, підконтрольну українській владі, відповідачем були понесені значні витрати, внаслідок чого підприємство знаходиться у скрутному економічному стані.

Відповідно до ст.ст. 230, 233 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання; у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Виходячи з системного аналізу вищевказаних норм законодавства зменшенню підлягають штрафні санкції, встановлені як за згодою сторін, так і законом.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Застосування положень п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України та встановлення, при цьому, розміру зменшення є правом суду, та застосовується ним виходячи з обставин справи та внутрішнього переконання суду щодо встановлення достатнього розміру неустойки, що підлягає стягненню.

Вирішуючи питання щодо поданого відповідачем клопотання суд виходить у т.ч. з об'єктивної оцінки, чи є випадок винятковим, враховуючи інтереси сторін та обставини, які заслуговують на увагу.

Суд звертає увагу на те, що жодних доказів тих обставин, на які звертає увагу відповідач у своєму клопотанні, відповідачем не надано, в той же час рішення суду щодо задоволення клопотання не має ґрунтуватися лише на припущеннях.

За таких обставин у суду відсутні правові підстави для задоволення клопотання відповідача.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та її обставинами, а тому підлягають задоволенню з віднесенням на відповідача витрат зі сплати судового збору згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 75, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Максімет" (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Механізаторів, буд. 1, код 35079231) на користь позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" (49602, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, буд. 108, код 40081237) штраф за неправильно зазначену масу вантажу в сумі 79540,00 грн., крім того, витрати зі сплати судового збору у розмірі 1378,00 грн., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, якщо не було подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складення повного рішення - 15.03.2016.

Суддя А. Г. Ворожцов