РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016Справа № 910/25326/14

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» до публічного акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ «КИЇВВОДОКАНАЛ» про стягнення заборгованості,

за участю представників сторін:

від позивача: Гаркавенко С.В. (довіреність від 11.11.2015 № 91/2015/11/11-3);

від відповідача: Плясун О.І. (довіреність від 31.12.2015 № 734),

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2014 року до Господарського суду міста Києва звернулося ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» з позовом до ПАТ « АК «КИЇВВОДОКАНАЛ», яким заявлено вимоги про стягнення з останнього заборгованості за спожиту активну електричну енергію в сумі 150948526,34 грн; за спожиту реактивну електричну енергію в сумі 75401,06 грн; 3 % річних в сумі 8095228,23 грн та 26207417,30 грн інфляційних сум у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання з оплати використаної електричної енергії за період з 01 липня 2012 року по 01 листопада 2014 року за договором про постачання електричної енергії від 24.12.1990 № 678.

До прийняття рішення у справі позивач уточнив позовні вимоги та просив припинити провадження у справі в частині стягнення основного боргу за спожиту активну електричну енергію в сумі 62143905,00 грн та за спожиту реактивну електричну енергію в сумі 75401,06 грн, стягнути з відповідача основний борг за спожиту активну електричну енергію в сумі 88803469,59 грн; 26207417,30 грн інфляційних сум та 3 % річних в сумі 8095228,23 грн.

Позов мотивований порушенням відповідачем грошового зобов'язання за договором від 24.12.1990 № 678 на використання електричної енергії.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.07.2015 року у справі № 910/25326/14 (суддя Мандриченко О.В.), залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2015, позов задоволено частково. Припинено провадження у справі в частині стягнення основного боргу за спожиту активну електричну енергію в сумі 62143905 грн та за спожиту реактивну електричну енергію в сумі 75401,06 грн. Стягнуто з відповідача на користь позивача 88803469,59 грн основного боргу за спожиту активну електричну енергію, 26207417,30 грн інфляційних сум та 8095228,23 грн 3% річних.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.01.2016 вищевказані судові акти судів попередніх інстанції скасовано в частині позову про стягнення 3 % річних, інфляційних сум та судових витрат, і в цій частині справу № 910/25326/14 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

За наслідками повторного автоматичного розподілу, здійсненого на підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду міста Києва та в порядку, передбаченому 21 ГПК, справу передано на розгляд судді Карабань Я.А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2016 справу № 910/25326/14 прийнято до провадження.

У судових засіданнях 15 лютого 2016 року та 29 лютого 2016 року судом оголошувалися перерви до 29 лютого 2016 року та до 14 березня 2016 року, відповідно.

З письмових пояснень ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» від 12.02.2016 і від 24.02.2016 вбачається, що правовідносини сторін регулюються договором від 24.12.1990 № 678, а тому його умови є обов'язковими для виконання його сторонами в силу приписів ст.ст. 525, 526 ЦК України. Також позивач зазначає, що умови договору від 24.12.1990 № 678 не ставлять оплату поставленої електричної енергії в залежність від своєчасності надходження бюджетних коштів для погашення різниці в тарифах у зв'язку з чим відсутність таких субвенцій не є підставою для звільнення відповідача від виконання договірних зобов'язань. Позивач стверджує, що вартість електропостачання на суму 66209233,15 грн не було погашено за рахунок субвенцій, а тому має місце порушення грошового зобов'язання за договором від 24.12.1990 № 678 на вказану суму. Отже, позивач просить суд стягнути з відповідача нарахування, передбачені ст. 625 ЦК України, згідно з розрахунками, доданими до письмових пояснень від 24.02.2016, а саме: 3 % річних в сумі 1484708,28 грн та втрати від інфляції в сумі 6285613,91 грн (період нарахування вказаних вимог з 01 липня 2012 року по 31 грудня 2014 року).

Відповідачем, у свою чергу, також надано суду письмові пояснення від 15.02.2016 № 392/12, від 25.02.2016 № 518/12 та від 03.03.2016 № 571/12, у яких останній, посилаючись на правову позицію Верховного Суду України, висловлену у справах з аналогічних спорів, та умови договорів про організацію взаєморозрахунків зазначає, що відсутні підстави для застосування до ПАТ « АК «КИЇВВОДОКАНАЛ» відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України. Крім того, за твердженнями відповідача, позивач у своєму розрахунку нараховує проценти річні та втрати від інфляції на суму грошових коштів, що надходили йому від відповідача у рахунок оплати електричної енергії. З огляду на викладене, такі нарахування відповідач вважає незаконними.

У судовому засіданні 14 березня 2016 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши повноважних представників сторін у справі, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, судом встановлено таке.

Між підприємством Київські кабельні мережі ВЕО «КИЇВЕНЕРГО» (енергопостачальна організація), (відповідно до наказів Міністерства енергетики та електрифікації України від 17.02.1995 № 31, від 31.08.1995 № 77 та від 29.09.1995 № 176 підприємство реорганізовано у філію АК «КИЇВЕНЕРГО») та Бортницькою станцією аерації (споживач) було укладено договір від 24.12.1990 № 678 на використання електричної енергії, за умовами якого енергопостачальна організація зобов'язується відпускати електроенергію, як промислову продукцію, абоненту в межах 84054 кВт, приєднаної (чи дозволеної до використання потужності) у відповідності до встановлених йому даним договором умовами та величинами постачання електричної енергії та потужності, вказаними у змінному за ініціативою сторін (Додаток № 1).

18 грудня 2001 року відповідачем було видано наказ № 207, згідно з яким Бортницьку станцію аерації ліквідовано шляхом приєднання до департаменту експлуатації каналізаційного господарства відкритого акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ «КИЇВВОДОКАНАЛ», яка є правонаступником її майнових прав.

21 грудня 2009 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) було укладено додаткову угоду до договору від 24.12.1990 № 678 про постачання електричної енергії, в якій сторони дійшли згоди викласти згаданий договір в новій редакції.

21 грудня 2009 року та 29 січня 2010 року між сторонами було складено протоколи узгодження розбіжностей до додаткової угоди від 21.12.2009 року до договору від 24.12.1990 № 678 (о/р 400) про постачання електричної енергії.

За умовами договору від 21.12.2009 № 678 про постачання електричної енергії постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю в точках продажу електричної енергії згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є невід'ємною частиною, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємною частиною. Приєднана потужність у точці підключення визначена в додатку «Перелік об'єктів споживача».

В п.п. 2.2.1, 2.2.2 договору постачальник зобов'язується: виконувати умови цього договору; постачати споживачу електроенергію, як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (додаток «Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу»); повідомляти споживача про всі зміни тарифів на електричну енергію письмово або через засоби масової інформації за п'ять днів до введення їх у дію.

Відповідно до п.п. 2.3.1-2.3.4 договору споживач зобов'язується: виконувати умови цього договору; дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 цього договору та режиму роботи електроустановок відповідно до додатків «Перелік об'єктів споживача» та «Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу»; оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків «Порядок розрахунків» та «Графік зняття показань засобів обліку електричної енергії»; здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатками «Порядок розрахунків» та «Порядок розрахунків за перетікання реактивної енергії».

В додатку № 2 до договору наведено порядок розрахунків, згідно з п.п. 1, 2.1, 2.2, 4.3 якого розрахунковим періодом для визначення обсягу спожитої електричної енергії приймається місяць з 30 числа попереднього місяця до того ж числа розрахункового місяця. Споживач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії за розрахунковий період за фактичними показаннями засобів обліку електричної енергії згідно з виписаним рахунком. Оплата рахунків за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, оплата рахунків за перетікання реактивної електроенергії та інших платежів згідно з умовами цього договору здійснюється на підставі самостійно отриманих у постачальника рахунків протягом 5 операційних днів з дня їх отримання. Обсяги електричної енергії, що підлягають сплаті споживачем за звітний розрахунковий період визначаються з урахуванням вимог пунктів 4.1.1-4.1.7 цього додатка та підтверджуються актом про використану електричну енергію за формою, що відображена у додатку до цього договору, який споживач надає постачальнику протягом доби після закінчення розрахункового періоду.

В додатку № 5 до договору наведено порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії.

Спір між сторонами справи виник внаслідок порушення відповідачем грошового зобов'язання за договором від 21.12.2009 № 678, що стало підставою для звернення позивача з позовом у даній справі (з урахуванням уточнення позовних вимог).

Постановою Вищого господарського суду України від 20.01.2016, ухваленої у даній справі, спір передано на новий розгляд до суду першої інстанції в частині заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача нарахувань, передбачених ст. 625 ЦК України.

У зазначеній постанові господарського суду касаційної інстанції міститься вказівка про дослідження та встановлення судом першої інстанції таких обставин: чи відбувся розрахунок за поставлену електричну у порядку та строки, передбачені у договорах про організацію взаєморозрахунків; чи такий розрахунок частково відбувся поза їх межами, що в свою чергу могло вплинути на визначення періоду нарахування і розміру 3 % річних та інфляційних сум.

Розглядаючи спір у даній справі в частині, переданої на новий розгляд, враховуючи наведені вказівки суду касаційної інстанції, виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що між ПАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ», ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та іншими учасниками відповідних взаємовідносин, в тому числі підрозділами Київської міської державної адміністрації, Головним управлінням Державної казначейської служби України у місті Києві, Головним управлінням Державної казначейської служби України Київської області, укладено договори від 13.12.2013 № 167Е/203, від 13.12.2013 № 167Е/205, від 13.12.2013 № 167Е/207, від 18.12.2013 № 167Е/302, від 18.12.2013 № 167Е/303, від 18.12.2013 № 167Е/304, від 18.12.2013 № 167Е/305, від 18.12.2013 № 167Е/306, від 18.12.2013 № 167Е/307, від 18.12.2013 № 167Е/308, від 27.05.2014 № 30Е/85, від 13.06.2014 № 30Е/121, від 13.06.2014 № 30Е/122, від 21.10.2014 № 853/30, від 21.10.2014 № 854/30, від 12.12.2014 № 1312/30, від 23.12.2014 № 1571/30 про організацію взаєморозрахунків. Також, у процесі розгляду даної справи, між вищевказаними сторонами укладено договір від 24.11.2015 № 26/375 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015 № 375 (далі - договори про організацію взаєморозрахунків).

Вказані договори мають подібні умови.

Відповідно до п. 1.1 зазначених договорів предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», Порядку та умов надання у 2013 році, Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», Порядку та умов надання у 2014 році, Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Договорами про організацію взаєморозрахунків визначено порядок проведення взаєморозрахунків, зокрема, погашення заборгованості відповідача перед позивачем за електричну енергію за відповідні періоди у 2012 - 2014 роках згідно з договором від 24.12.1990 № 678 у зазначених в них сумах.

За змістом відповідних пунктів договорів про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Умовами договорів про організацію взаєморозрахунків передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування.

Крім того, сторони засвідчили, що після виконання договору про організацію взаєморозрахунків вони не мають одна до одної претензій стосовно предмета договору.

Таким чином, уклавши договори про організацію взаєморозрахунків, сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за електричну енергію, поставлену відповідно до договору від 21.12.2009 № 678 про постачання електричної енергії.

Отже, для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених договорами про організацію взаєморозрахунків, які діяли у спірний період і відповідно до яких сторони засвідчили, що після їх виконання вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Так, судом встановлено, що відповідач платіжним дорученням від 25.11.2015 № 207 на підставі договору від 24.11.2015 № 26/375 про організацію взаєморозрахунків перерахував на користь позивача 88804621,24 грн (засвідчена копія вказаного розрахункового документу міститься в матеріалах справи).

Тобто, з наведеного вбачається, що станом на момент вирішення судом спору у даній справі, договори про організацію взаєморозрахунків в частині погашення заборгованості відповідача перед позивачем за договором від 21.12.2009 № 678 про постачання електричної енергії фактично виконано в порядку і строки, передбачені договорами. Даний факт підтверджує сам позивач у своїх письмових поясненнях від 24.02.2016.

Підсумовуючи сукупність встановлених вище фактичних обставин і норм права, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3 % річних та втрат від інфляції задоволенню не підлягають, оскільки відсутня така складова як порушення грошового зобов'язання для застосування наслідків, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 09.09.2014 у справах 3-101гс14, 3-102гс14, № 3-105гс14, від 16.09.2014 у справі № 3-111гс14, від 23.09.2014 у справі № 3-119гс14, від 30.09.2014 у справах № 3-114гс14, 3-132гс14 та від 01.07.2015 у справі № 3-322гс15.

Поряд із цим суд відзначає, що позивач у доданих до письмових пояснень від 24.02.2016 розрахунках нараховує 3 % річних та втрати від інфляції на суми грошових коштів, якими частково погашалася заборгованість. Такий розрахунок не відповідає приписам ч. 2 ст. 625 ЦК України.

За приписами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 34 ГПК).

Зважаючи на викладене та враховуючи приписи ч. 5 ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання до господарського суду позовної заяви покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, понесені відповідачем у зв'язку з поданням апеляційної та касаційної скарг, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 33-34, 43-44, 49 статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» в частині стягнення з публічного акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ «КИЇВВОДОКАНАЛ» 3 % річних та втрат від інфляції відмовити.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ «КИЇВВОДОКАНАЛ» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, будинок 1-А; ідентифікаційний код 03327664) на користь публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, будинок 5; ідентифікаційний код 00131305) втрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 59553 (п'ятдесят дев'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят три) грн 32 коп.

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, будинок 5; ідентифікаційний код 00131305) на користь публічного акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ «КИЇВВОДОКАНАЛ» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, будинок 1-А; ідентифікаційний код 03327664) втрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 36540 (тридцять шість тисяч п'ятсот сорок) грн 00 коп.; втрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги в сумі 87696 (вісімдесят сім тисяч шістсот дев'яносто шість) грн 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17 березня 2016 року.

Суддя Я.А. Карабань