РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2016Справа №910/32911/15

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»
доПриватного акціонерного товариства «Українська охоронна-страхова компанія»
провідшкодування матеріальної шкоди в розмірі 49 000,00 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Гоголь О.Я. - представник за довіреністю;
від відповідача:не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (надалі - ПрАТ «СК «АХА Страхування») звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронна-страхова компанія» (надалі - ПрАТ «Українська охоронна-страхова компанія») про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 49 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що - ПрАТ «СК «АХА Страхування» на підставі Договору добровільного страхування засобів наземного транспорту №тп64101а4к від 03.12.2014р. внаслідок настання страхової події дорожньо-транспортної пригоди (надалі ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки Toyota, реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статтей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким скоєно ДТП, застрахована ПрАТ «Українська охоронна-страхова компанія» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс серії АС №9520374), а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.12.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 12.02.2016 р., а також зобов'язано Моторно (транспортне) страхове бюро України, надіслати на адресу господарського суд міста Києва поліс обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №АС/9520374 - для приєднання до матеріалів справи.

15.01.2016 р. від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація по полісу обов'язкового страхування АС №9520374.

12.02.2016р. через відділ діловодства та документообігу господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого в якому позов визнає частково, а саме з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу розмір матеріального збитку, вказує що стягненню підлягає 45 514,12 грн.

Представник позивача в судове засідання 12.02.2016 р. з'явився, позовні вимоги підтримує, відповідно до ст. 69 ГПК України надає клопотання про продовження строку розгляду спору додатково на 15 днів, з метою надання додаткових доказів по справі.

Представник відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 12.02.2016 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.02.2016р. з метою усунення порушення рівності та змагальності учасників судового процесу, враховуючи неявку в судове засідання представника відповідача, що перешкоджає розгляду спору по суті, суд задовольнив клопотання позивача про продовження строку розгляду спору додатково на 15 днів та створюючи сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи та доказів на їх підтвердження, відклав розгляд справи на 11.03.2016р.

11.03.2016р. через відділ діловодства та документообігу господарського суду міста Києва від представника позивача надійшли додаткові документи та пояснення по справі.

В судовому засіданні 11.03.2016р. представник позивача наполягав на позовних вимогах, просив задовольнити позов.

Представник відповідача у судове засідання 11.03.2016р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

При цьому, суд відзначає, що за змістом ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи підтверджується відмітками про відправку на зворотній стороні ухвал суду від 30.12.2015р. та від 12.02.2016 р., які були надіслані за адресою вказаною в позовній заяві, а також повідомленнями про вручення поштових відправлень №005 277) та №596 676) згідно якого ухвала суду від 30.12.2015 р. була отримана відповідачем 04.01.2016 р., а ухвала суду від 12.02.2016 р. - 20.02.2016 р.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 11.03.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.12.2014р. між ПрАТ «СК «АХА Страхування» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування засобів наземного транспорту №тп64101а4к (надалі - "Договір").

Предметом договору є майнові інтереси страхувальника пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом Toyota, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2014 року випуску, на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП. Вигодонабувачем за договором є страхувальник.

13.05.2015 р. в м.Боярка на пл.Перемоги сталося ДТП за участі застрахованого автомобіля марки Toyota, реєстраційний номер НОМЕР_1, а саме: ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_2, звертаючи ліворуч не розрахував габарити свого автотранспортного засобу, не зумів витримати безпечний боковий інтервал та допустив зіткнення з автомобілем марки Toyota, реєстраційний номер НОМЕР_1, який рухався в попутному напрямку ліворуч від нього та зупинився, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Факт скоєння ДТП підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №63529423.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.05.2015р. в адміністративній справі №369/5287/15-п, відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з ремонтною калькуляцією №1.003.15.06810 від 16.05.2015р. вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу: Toyota, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартість відновлювального ремонту складає 65 514,84 грн.

Відповідно до рахунку №ВДиС-0011075 від 16.05.2015р. вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota, реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП склала 65 544,84 грн.

На підставі заяви власника застрахованого транспортного засобу - автомобіля Toyota, реєстраційний номер НОМЕР_1, про виплату страхового відшкодування та страхового акту №1.003.1506810/VESKO12295 від 29.05.2015р. ПрАТ «СК «АХА Страхування», виконуючи свої зобов'язання за Договором добровільного страхування засобів наземного транспорту №тп64101а4к від 03.12.2014р., сплатило своєму страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 59 352,07 грн., що підтверджується платіжним дорученням №177429 від 02.06.2015 р.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до ПрАТ «СК «АХА Страхування» перейшло в межах суми 59 352,07 грн. право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із наявної в матеріалах справи довідки про дорожньо-транспортну пригоду №63529423, вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю Toyota, реєстраційний номер НОМЕР_1, належить ОСОБА_4 та знаходився під керуванням ОСОБА_3, вина якого у скоєнні ДТП підтверджується матеріалами справи.

Доказів того, що ОСОБА_3 не мав права керування транспортним засобом - автомобілем марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_2, та притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП, матеріали справи не містять, а відтак, враховуючи положення статті 62 Конституції України, що закріплюють принцип презумпції невинуватості особи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом - автомобілем марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_2, на законних підставах.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Вищого господарського суду України №30/5009/2733/11 від 02.04.2012 р.

Згідно із ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_3 встановлена в судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля MAN, реєстраційний номер НОМЕР_2, відшкодовується ОСОБА_4 як законним володільцем цього транспортного засобу, оскільки зворотного суду не доведено.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_2, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу застрахована ПрАТ «Українська охоронна-страхова компанія» згідно із полісом АС №9520374 строк дії якого з 25.03.2015 р. по 24.03.2016 р., що підтверджено відповіддю МТСБУ, яка надійшла на запит суду.

Спеціальним законом, що регулює питання виплати страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та яким керується страховик цивільно-правової відповідальності є Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

При цьому, за умовами п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Вказаним Договором (поліс АС №9520374) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota, реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 59 352,07 грн., а до позивача перейшло право зворотної вимоги в межах суми 49 000, 00 грн. (50 000, 00 грн. - 1 000, 00 грн.).

Відповідно до відзиву відповідача на позовну заяву, останній позов визнає частково, а саме з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу вказує, що розмір матеріального збитку, який підлягає стягненню становить 45 514,12 грн.

При цьому, суд виходить із того, що механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ, встановлені Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 (надалі - Методика).

Згідно з п.7.36 Методики ринкова вартість складової частини КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу визначається за формулою:

С = Ц · (1 - Е ) , (14)

СЗ с З

де: С - вартість складової частини КТЗ з урахуванням СЗ: коефіцієнта фізичного зносу, грн; Ц - ціна нової складової частини, грн; Е - коефіцієнт фізичного зносу.

Відповідно до п.7.37 Методики коефіцієнт фізичного зносу Е розраховується за формулою Е= 1 - С/ЦН. При цьому,значення Е приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Судом прийнято до уваги, що транспортний засіб марки Toyota, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2014 року випуску, на момент настання ДТП перебував в експлуатації строк, що не перевищує 5 років.

Враховуючи викладене, твердження відповідача про необхідність застосування коефіцієнту фізичного зносу при визначені розміру матеріального збитку є необґрунтованими.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 вказаного Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Позивач претензією №1726АХа/АГ від 06.11.2015 р. звернувся до відповідача з проханням відшкодувати у порядку регресу шкоду, заподіяну в результаті ДТП.

Втім, відповідач відповіді на вимогу не надав, виплату страхового відшкодування не здійснив.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, визначені полісом серії АС №9520374, розміри лімітів відповідальності та франшизи (1 000, 00 грн.), суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 49 000, 00 грн.

При цьому, представником відповідача через загальний відділ суду було подано відзив, відповідно до яких відповідач позовні вимоги визнав в розмірі 45 514,12 грн.

За приписами ст. 78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Наразі, за висновками суду, дії відповідача по визнанню позову не суперечать вимогам чинного законодавства України та не порушують прав та інтересів інших осіб.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення суми.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з покладенням судового збору на відповідача, в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська охоронна-страхова компанія» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145; ідентифікаційний код 23734213) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, ідентифікаційний код 20474912) суму страхового відшкодування у розмірі 49 000, 00 грн. та судовий збір у розмірі 1 218, 00 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 16.03.2016 р.

Суддя Ю.О. Підченко