номер провадження справи 18/3/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2016 справа № 908/32/16

за позовом комунального підприємства "Токмак теплоенергія" Токмацької міської ради (71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Шевченка, 45-А)

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; АДРЕСА_2)

про стягнення 7705,11 грн.

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: Бохан М.І., довіреність № 1182 від 19.10.2015 р., паспорт серії СВ № 877914 від 29.04.2004 р.;

від відповідача: не з'явився;

СУТНІСТЬ СПОРУ

До господарського суду Запорізької області 05.01.2016 р. звернулось комунальне підприємство "Токмак теплоенергія" Токмацької міської ради з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 7705,11 грн., які складаються з: 5909,98 грн. основного боргу, 502,71 грн. пені, 163,83 грн. 3% річних та 1128,59 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 06.01.2016 року порушено провадження у справі № 908/32/16, присвоєно справі номер провадження 18/3/16, судове засідання призначене на 18.02.2016 р.; строк вирішення спору продовжено, розгляд справи відкладався на 17.03.2016 р.; здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу, за наявними у справі документальними доказами, в порядку ст. 75 ГПК України, та закінчений в судовому засіданні 17.03.2016 р. оголошенням вступної та резолютивної частин рішення.

Представник позивача на вимогу суду надав докази надсилання копії позовної заяви з додатком на адресу перукарні (об'єкту теплопостачання); підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, які вмотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо своєчасності оплати вартості отриманої теплової енергії в рамках договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 113 від 15.10.2009 р. У зв'язку з наявністю порушень, враховуючи умови договору та норми чинного законодавства, боржнику нараховані пеня, інфляційні втрати та три відсотки річних.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, повноважного представника не направив. Про час і місце судового засідання відповідач попереджений належним чином, в порядку ст. 64 ГПК України. Згідно з безкоштовним запитом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.02.2016 р. адресою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1. Саме на цю адресу надсилались процесуальні документи. Крім того процесуальні документи надсилались судом і на адресу об'єкта теплопостачання: АДРЕСА_2. Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 р. № 18 за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду. Зазначене свідчить, що судом вжиті заходи повідомлення відповідача про порушення провадження у справі, місце та час розгляду справи.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Токмак Теплоенергія» (постачальник теплової енергії) та фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (споживач, відповідач у справі) 15.10.2009 р. уклали договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 113 (надалі договір № 113).

Відповідно до п. 3 договору № 113 постачальник теплової енергії відпускає споживачу максимум теплового навантаження на опалення організації 0,001311 Гкал/год. Опалювальна площа становить 19,52 кв.м.

Згідно з п. 13 договору № 113 відпуск теплової енергії визначений розрахунковим методом.

Пунктом 14 договору № 113 постачання встановлено, що споживач зобов'язаний сплатити пред'явлений йому рахунок не пізніше 5-ти днів після його отримання.

Договір укладається строком на один рік і вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку договору не буде подано заяви однієї із сторін про відмову або перегляд даного договору (п. 24 договору № 113).

Відповідно до рахунків, постачальник теплової енергії у період з жовтня 2010 р. по березень 2013 (арк.с. 18-37) відпустив споживачу теплову енергію за адресою: м. Токмак, вул. Шевченко, 39.

Споживач зобов'язання за договором № 113 виконав частково, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 5909,98 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Токмак Теплоенергія» (постачальник теплової енергії, первісний кредитор) та комунальне підприємство «Токмак теплоенергія» Токмацької міської ради (новий кредитор, позивач у справі) 31.05.2013 р. уклали договір про відступлення права вимоги (надалі договір).

Відповідно до п. 1.1-1.2 договору первісний кредитор передає новому кредиторі, а новий кредитор приймає право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за договором «Про надання послуги з центрального опалення», Договором «Про постачання теплової енергії в гарячій воді», Договором «Про закупівлю послуг з постачання теплової енергії за державні кошти» (далі основним договором), укладеним між первісним кредитором та фізичними особами, приватними підприємцями, юридичними особами, які є споживачами теплової енергії (далі - Боржники). За цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов'язань за основними договорами.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що згідно з відступленням права вимоги за цим договором первісний кредитор передає новому кредиторові право вимоги боргів за основними договорами на загальну суму 9367527,28 грн.

Первісний кредитор зобов'язаний в термін до 10 червня 2013 року передати новому кредиторові оригінали документів, які підтверджують права вимоги до боржників та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (п. 3.1 договору).

Первісний кредитор зобов'язаний протягом 10 днів з моменту підписання договору відступлення права вимоги письмово повідомити боржника про відступлення права вимоги боргу (п. 3.3 договору).

Первісний та новий кредитори підписали акт прийому-передачі від 31.05.2013 р., відповідного до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв дебіторську заборгованість на загальну суму 9367527,28 грн.

Згідно з додатком № 2 акту прийому-передачі до договору про відступлення права вимоги від 31.05.2013 р. заборгованість ФОП ОСОБА_1 за договором № 113 про постачання теплової енергії в гарячій воді від 15.10.2009 р. становить 5909,98 грн.

Приймаючи до уваги положення п. 3.3 договору первісний кредитор 07.06.2013 р. повідомив боржника про відступлення права вимоги, про що свідчить відмітка боржника на повідомлені від 05.06.2013 р. (арк.с. 63).

Відповідач зобов'язання за договором не виконав, внаслідок чого заборгованість склала 5909,983 грн.

Неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 113 від 15.10.2009 р. стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 5909,98 грн. підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 ГК України господарські зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Аналогічний припис містить ст. 526 ЦК України.

Положеннями ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. (ст. 714 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладаючи договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 113, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов'язання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обов'язок щодо оплати отриманої теплової енергії на суму 5909,98 грн., у встановлений договором строк, не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений та підтверджується матеріалами справи.

Отже, вимога позивача про стягнення із відповідача 5909,98 грн. основного боргу обґрунтована та задовольняється судом.

За порушення відповідачем строків оплати отриманої теплової енергії позивач, враховуючи положення п. 15 договору № 113, ст.ст. 611, 625 ЦК України просив стягнути 502,71 грн. пені за період прострочення з 01.06.2015 р. по 30.11.2015 р., 163,83 грн. 3% річних за період з листопада 2012 р. по листопад 2015 р., а також 1128,59 грн. інфляційних втрат за період з листопада 2012 р. по листопад 2015 р.

Зазначені позовні вимоги судом відхилені, виходячи з наступного:

Стягнення штрафних санкцій та компенсаційних санкцій є похідною вимогою від вимоги про стягнення боргу.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Згідно зі статтями 251, 253 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Виходячи з аналізу викладеного слідує, що для оцінки правильності нарахування позивачем штрафних та компенсаційних санкцій слід встановити не тільки документально підтверджену суму боргу, а й дату коли зобов'язання мало бути виконано, тобто з'ясувати момент прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Прострочення слід розглядати як юридичний склад, що тягне за собою зміну правовідносин сторін по зобов'язанню, яке не виконано в строк. Складовими прострочення при цьому є такі юридичні факти: наявність між сторонами договірних відносин, настання строку виконання зобов'язання, невиконання стороною зобов'язання у встановлений строк.

Умовами п. 14 договору № 113 від 15.10.2009 р. учасники правочину визначили дату (момент) виконання зобов'язання щодо оплати наданих послуг - не пізніше 5-ти днів після отримання рахунку.

Між тим, суду не надано доказів надсилання/передачі споживачу рахунку на оплату із зазначенням дати як складання рахунку, так і дати вчинення постачальником теплової енергії дії щодо його передачі, що, в свою чергу, уможливлює визначити дату прострочення виконання зобов'язання, правильність та вірність нарахування штрафних та компенсаційний санкцій.

З огляду на викладене. позовні вимоги про стягнення пеня, 3% річних та інфляційних втрат задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доказів оплати наявної заборгованості відповідач суду не надав, викладені в позові обставини не спростував.

Наслідки спливу строку позовної давності судом не застосовувалися, у зв'язку з відсутністю письмової заяви відповідача, як то передбачено законом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь комунального підприємства «Токмак теплоенергія» Токмацької міської ради (71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Шевченка, буд. 45-А, ідентифікаційний код 37510516) 5909,98 грн. (п'ять тисяч дев'ятсот дев'ять грн. 98 коп.) основного боргу, 934,23 грн. (дев'ятсот тридцять чотири грн. 23 коп.) судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 21 березня 2016 р.

Суддя В.В. Носівець