ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"21" березня 2016 р. Справа № 911/899/16

Суддя господарського суду Київської області Шевчук Н.Г., розглянувши позовні матеріали

ОСОБА_1, 02125, АДРЕСА_1

до 1. Фастівської районної державної адміністрації, 08500, Київська обл., місто Фастів, площа соборна, будинок 1

2. Приватного підприємства "Аскон", 72500, Запорізька обл., Якимівський район, селище міського типу Якимівка, вулиця Леніна, будинок 68

3. Управління держкомзему у Фастівському районі Київської області, 08500, Київська обл., місто Фастів, вулиця Радянська, будинок 3 Б

про визнання недійсним та скасування договору оренди, зобовязання вчинити дії, відшкодування збитків

встановив:

До Господарського суду Київської області звернулась ОСОБА_1 з позовними вимогами до Фастівської районної державної адміністрації, Приватного підприємства "Аскон" та Управління держкомзему у Фастівському районі Київської області про визнання недійсним та скасування договору оренди, зобовязання вчинити дії, відшкодування збитків.

Як визначено пунктами 2, 3 Постанови Пленум Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 41, 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України. Зокрема, господарський спір підвідомчий господарському суду, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 21 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторонами в судовому процесі в господарському суді позивачами і відповідачами можуть бути юридичні особи та громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності.

Як вбачається з поданої заяви, позовні вимоги заявлені ОСОБА_1, тобто фізичною особою, яка не має статусу субєкта підприємницької діяльності.

Як передбачено пунктом першим частини першої статті 62 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Про відмову в прийнятті позовної заяви виноситься ухвала, яка надсилається сторонам, прокурору, якщо вони є заявниками, не пізніше трьох днів з дня надходження заяви.

До ухвали про відмову у прийнятті позовної заяви, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали.

За таких обставин, дана заява не підлягає розгляду в господарських судах України, а тому суд відмовляє у прийнятті позовної заяви на підставі пункту першого частини першої статті 62 Господарського процесуального кодексу України.

Звертається увага заявника, що згідно зі статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцевий суд є судом першої інстанції і розглядає справи, віднесені процесуальним законом до його підсудності.

Місцеві загальні суди розглядають цивільні, кримінальні, адміністративні справи, а також справи про адміністративні правопорушення у випадках та порядку, передбачених процесуальним законом.

Місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Місцеві адміністративні суди розглядають справи адміністративної юрисдикції (адміністративні справи).

Підсудність окремих категорій справ місцевим судам, а також порядок їх розгляду визначаються процесуальним законом.

Таким чином, заявнику необхідно звернутись до місцевого суду, процесуальним законодавством якого передбачено розгляд відповідної категорії спорів.

Враховуюче викладене та керуючись пунктом першим частини першої статті 62 Господарського процесуального кодексу України, суддя

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 в прийнятті позовної заяви до до Фастівської районної державної адміністрації, Приватного підприємства "Аскон" та Управління держкомзему у Фастівському районі Київської області про визнання недійсним та скасування договору оренди, зобовязання вчинити дії, відшкодування збитків.

Суддя Н.Г. Шевчук