ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2016 р. Справа № 914/3305/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Бойко С.М.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу обслуговуючого кооперативу Житлово будівельний кооператив Затишок 5 м. Львів

на рішення господарського суду Львівської області від 30.11.2015 р.

у справі № 914/3305/15

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Львівський домобудівний комбінат м.Львів

до відповідача: обслуговуючого кооперативу Житлово будівельний кооператив Затишок 5 м. Львів

про стягнення 100 220, 54 грн.

за участю представників сторін від:

позивача: ОСОБА_2 за довіреністю б/н від 21.01.2015 р.;

відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю б/н від 01.10.2015 р.; ОСОБА_4 за довіреністю б/н від 01.10.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 30.11.2015 р. (суддя Б.І.Яворський) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з обслуговуючого кооперативу «Житлово будівельний кооператив «Затишок 5» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Львівський домобудівний комбінат» 87 172,00 грн. боргу, 12 423,76 грн. пені, 624,77 грн. 3% річних та 1 503,31 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване неналежним виконанням зобовязання відповідачем в частині оплати за договором оренди, а також за договором на переміщення крану. Відмовлено в частині 0,01 грн. у звязку з допущеною математичною помилкою позивачем.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що виставлення та підписання позивачем в односторонньому порядку актів здачі-приймання робіт (послуг) не підтверджує самого факту виконання ТОВ «Фірма ЛДБК» своїх зобовязань за договором оренди та не є належними й достатніми доказами. Окрім цього, зазначає, що акти здачі-прийняття послуг, які містяться в матеріалах справи, стосуються договору №д12 від 31.03.2015 р. і не містять посилань на спірний договір №11. Також скаржник вказує, що вказані акти підписані лише зі сторони орендодавця механіком ОСОБА_5 без надання доказів наявності повноважень на таке підписання та без відтиску печатки орендодавця; надання послуг переміщення крану не підтверджується доказами. Відповідач зазначає, що надання послуг переміщення крану не підтверджується доказами, а товарно-транспортна накладна не може вважатись належним доказом виконання позивачем обовязку з переміщення крану.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої заперечення обґрунтовує тим, що інших договорів, окрім договору №11 оренди крану від 31.03.2015 р. та договору №12 на переміщення крану між сторонами не існує. Окрім цього, позивач зазначає, що підставою для розрахунків є акт приймання-передачі крану, а не акти здачі-приймання робіт (надання послуг). Позивач також вказує, що здійснив переміщення майна, що є предметом договору оренди, підтвердженням чого є договір №34 про надання транспортно-експедиторських послуг від 31.03.2015 р., укладеного між ТОВ «Нове плюс» та ТОВ «Фірма «ЛДБК», при цьому відповідач прийняв дане майно, що підтверджується товарно-транспортною накладною від 01.04.2015 р.

В судовому засіданні представниками сторін викладено доводи та заперечення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено Львівським апеляційним господарським судом, 31.03.2015р. між ТОВ «Фірма «Львівський домобудівний комбінат» (орендодавець) та обслуговуючим кооперативом «Житлово будівельний кооператив «Затишок 5» (орендар) було укладено договір оренди крану РДК 250-3 №11.

Відповідно до п. п. 1.1, 1.3, 1.4, 2.1 вказаного договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування майно гусеничний кран РДК-250-3 для проведення будівельно-монтажних робіт.

Плата в місяць становить 23 800,00 грн., в т.ч. 3 966,67 грн.

Майно передається в користування з обслуговуючим персоналом терміном до 31.03.2016 р.

Передача майна здійснюється після підписання договору і оформляється актом прийому-передачі, який підписується сторонами і посвідчується печатками та є невідємною частиною договору.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору позивачем передано відповідачу кран РДК 250-3, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.04.2015 р., підписаним та завіреним печатками двох сторін.

Окрім цього, у матеріалах справи містяться акти підрядних робіт краном РДК 250-3, а саме: акт №ОУ-000104 від 30.04.2015 р. на суму 22 800,00 грн., акт №ОУ-000116 від 31.05.2015 р. на суму 22 800,00 грн., акт №ОУ-000117 від 16.06.2015 р. на суму 12 160,00грн.

В подальшому, 31.03.2015 р. між ТОВ «Фірма «Львівський домобудівний комбінат» (виконавець) та обслуговуючим кооперативом «Житлово будівельний кооператив «Затишок 5» (замовник) було укладено договір на переміщення крану РДК 250-3 №12.

Відповідно до п.п.1.1, 1.2, 1.3, 3.1, 3.2 вказаного договору, замовник доручає, а виконавець зобовязується виконати у відповідності до умов даного договору демонтаж, переміщення та монтаж гусеничного крану РДК-250-3, що є власністю орендодавця та орендується замовником з м. Львова у м. Винники, вул. Винна Гора, 5, на обєкт замовника.

Замовник зобовязується прийняти цю роботу та оплатити її на підставі підписаного акту прийому-передачі вказаного крану, а також оплатити вартість демонтажу цього крану по завершенні робіт.

Загальна вартість робіт згідно договірної ціни складає 29 412,00 грн., в т.ч. ПДВ.

Основним документом для кінцевого розрахунку є акт прийому-передачі вказаного крану (п.3.2 договору).

Сторони підписали Додаток №1 до даного договору, яким визначили розрахунок витрат по перебазуванню та монтажу крана.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, 31.03.2015 р. між ТОВ «Нове Плюс» (виконавець) та ТОВ «Фірма «Львівський домобудівний комбінат» (замовник) укладено договір №34 на надання транспортно-експедиційних послуг.

Відповідно до п.п. 1.1., 3.1-3.2 даного договору, виконавець надає замовнику послуги по організації перевезення крана по маршруту: с. Муроване, Львівська обл. м. Винники, Львівська обл., а замовник бере на себе зобовязання сплатити за перевезення вантажу. Загальна вартість перевезення складає 7 200,00 грн., в т.ч. ПДВ -20%.

Розрахунки за договором здійснюються в спосіб 100% передоплати до моменту розвантаження.

Необхідно також зазначити, що в процесі розгляду справи у суді першої інстанції, представник позивача пояснив, що даний договір укладено тому, що перевозити кран РДК-253-3 може тільки підприємство, яке має відповідні дозволи. Оскільки ТОВ «Нове Плюс» має такі дозволи, позивач уклав з ним відповідний договір, щоб перемістити орендований відповідачем кран останньому. Окрім цього, до матеріалів справи долучено копію товарно-транспортної накладної від 01.04.2015 р. про перевезення крану та одержання його ОК «Житлово будівельний кооператив «Затишок 5», на якій у графі «прийняв» є підпис особи та печатка відповідача у справі.

В подальшому, 02.04.2015 р. між ТОВ «Нове плюс» та ТОВ «Фірма «Львівський домобудівний комбінат» підписано акт №NP-0000082 здачі-прийняття транспортно-експедиційних послуг по перевезенню крана, на підтвердження чого, позивачем долучено товарно-транспортну накладну від 17.06.2015 р. про перевезення крану, де у графі «здав» стоїть печатка ОК «ЖБК «Затишок 5».

Як вбачається з матеріалів справи, 08.07.2015 р. позивачем було надіслано відповідачу вимогу про виконання умов договору та сплату коштів, однак, вказану вимогу відповідачем не виконано, що і стало підставою звернення з позовом до суду.

При прийнятті постанови судова колегія виходила з такого.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. А за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно ст. 759, 798, 530 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо.

Договором найму транспортного засобу може бути встановлено, що він передається у найм з екіпажем, який його обслуговує. Сторони можуть домовитися про надання наймодавцем наймачеві комплексу послуг для забезпечення нормального використання транспортного засобу.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (терміни).

Відповідно до ст. ст.901,903, 929 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобовязується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, повязаних з перевезенням вантажу.

Як встановлено матеріалами справи, згідно п.4.1 договору оренди, орендар сплачує орендну плату орендодавцю щомісячно не пізніше 5-го числа згідно суми, погодженої у п.1.3 договору, а саме: 23 800,00 грн.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за договором оренди у сумі 57 760,00 грн.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією місцевого господарського суду, що підписавши акт від 01.04.2015 р. про отримання крану в оренду, відповідач підтвердив і переміщення цього крану згідно товарно-транспортної накладної від 01.04.2015 р., адже без перевезення фактично передати такий кран неможливо.

А відтак, позовна вимога про стягнення 29 412,00 грн. за переміщення крану на підставі договору №12 на переміщення крану від 31.03.2015 р. є правомірною.

Щодо стягнення пені по договору №11 оренди крану від 31.03.2015 р. та договору №12 на переміщення крану, судова колегія зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 193, 230 ГК України, порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Здійснивши перерахунок пені, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що за договором оренди підлягає до стягнення пеня за період з 06.05.2015 р. по 01.09.2015 р. у сумі 8 870, 14 грн., а не 8 870,15 грн., як просив позивач у позовній заяві; за договором на переміщення крану - пеня за період з 20.06.2015 р. по 01.09.2015 р. у сумі 3 553, 62 грн.

Стосовно стягнення 3 % річних по договору №11 оренди крану від 31.03.2015 р. та договору №12 на переміщення крану, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до ст.ст.610, 625 ЦК України, порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, здійснивши перерахунок 3% річних за договором оренди крану за період з 06.05.2015 р. по 01.09.2015 р., а також за договором на переміщення крану період з 20.06.2015 р. по 01.09.2015 р., судова колегія вважає правомірним висновок суду щодо стягнення з відповідача 445,88 грн. та 178,89 грн. 3% річних за вказаними договорами відповідно.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення прийняте із дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, тому підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 30.11.2015 р. у справі

№ 914/3305/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи скерувати в господарський суд Львівської області.

Головуючий-суддя Матущак О.І.

Судді Бойко С.М.

ОСОБА_1