номер провадження справи 11/16/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2016 Справа № 908/483/16

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі:

головуючий суддя Гончаренко С.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Український державний фонд підтримки фермерських господарств (вул. Олени Теліги буд. 8, км. 58«А», 59, м. Київ, Київська область, 04112; ) в особі Запорізького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (вул. Артема, буд. 37«В», м.Запоріжжя, Запорізька область, 69063, ),

до відповідача: Фермерське господарство «Юг-Агротех» (АДРЕСА_1, 70560, ),

у присутності представників:

від позивача: ОСОБА_1 дов. №11 від 10.03.2016;

від відповідача: ОСОБА_2 дов. б/н від 11.03.2016;

про стягнення 105665,75грн.,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Запорізького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств про стягнення з фермерського господарства «Юг-Агротех» 100000,00грн. основного боргу та 5665,75грн. пені за договором №31 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству від 26.10.2009.

Ухвалою від 19.02.2016 порушено провадження у справі, призначені дата і час судового засідання, сторони зобовязано надати документи та вчинити дії, необхідні для всебічного та обєктивного вирішення спору.

Позивач, наполягає на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у позовній заяві, при цьому, причиною виникнення спору зазначає неналежне виконання відповідачем, взятих на себе зобовязань за договором №31 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству від 26.10.2009 в частині повернення фінансової підтримки (допомоги) у розмірі 100000,00грн. Затримка слугувала підставою для нарахування сум пені. Разом з цим, позивач просить судові витрати, повязані із розглядом справи віднести на відповідача.

Відповідач позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі, про що зазначив у відзиві на позовну заяву від 07.03.2016, але просить суд відстрочити виконання рішення суду до 14.10.2016.

В обґрунтування клопотання відповідач зазначає про те що на час розгляду справи із активів у господарства мається лише сівалка «УПС-8» з транспортним пристроєм залишковою вартістю після переоцінки у 81,9 тис. грн. та залишки від переробки сільськогосподарської продукції на суму 2,2 тис. грн. Грошові кошти на повернення фінансової допомоги у фермерського господарства також відсутні.

В користуванні фермерського господарства мається земельна ділянка загальною площею 5,3568 га, цільового призначення «для ведення фермерського господарства», що належить на праві приватної власності засновнику та перебуває в користуванні ФГ «Надія», з яким господарство уклало договір про спільну діяльність, і яка на теперішній час засіяна озимою пшеницею під урожай 2016-го року.

Повернути отриману від Фонду фінансову допомогу фермерське господарство може лише за рахунок отримання від ФГ «Надія» коштів за користування земельною ділянкою та коштів за рахунок надання в користування на час весняних польових робіт сівалка «УПС-8».

Реальну можливість виконати судове рішення господарство матиме лише за умови надання відстрочки виконання судового рішення, а постановлення судового рішення без відстрочки виконання може призвести до негативних для господарської діяльності фермерського господарства наслідків, зокрема, зриву збирання врожаю озимих сільськогосподарських культур 2016 року та призведе до банкрутства фермерського господарства, що взагалі унеможливить виконання судового рішення.

Представник позивача, враховуючи доводи відповідача, не заперечує проти відстрочки виконання рішення до 14.10.2016.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, а також ретельно дослідивши додатково надані сторонами докази, встановив наступні обставини:

Статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) закріплено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Відповідно до п. 2 цієї статті підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Зобовязанням, відповідно до п. п. 1, 2 ст. 509 цього Кодексу, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

26.10.2009 між Запорізьким відділенням Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (надалі - Позивач) та фермерським господарством «Юг-Агротех» (надалі - Відповідач) укладено договір №31 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству (надалі - Договір).

Відповідно до розділу 1 Договору Позивач зобовязується надати фінансову підтримку (допомогу) на поротній основі Відповідачу в сумі 100000грн. 00коп., а Відповідач зобовязується використати її за цільовим призначенням і повернути фінансову підтримку (допомогу) у визначений даним договором строк.

Пунктом 4.1. Договору та додатковою угодою №1 від 28.12.2012, сторони узгодили, що фінансова підтримка (допомога) надається Відповідачу терміном до 31.12.2015.

За своєю правовою природою, договір, укладений між сторонами є договором позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно п.3.2.1. Договору, Позивач зобовязаний надати, по ходу надходження коштів з державного бюджету, у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу зазначену в договорі суми фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі на поточний рахунок фермерського господарства, відкритий у банківській установі.

Платіжним дорученням №33 від 27.10.2009 позивачем на рахунок відповідача було перераховано 100000,00грн.

Відповідно до умов п.3.4.2. Договору та Додаткової угоди від 28.12.2012 Відповідач зобовязаний повернути кошти фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі Позивачу згідно з встановленим графіком: до 31.12.2015 в сумі 100000,00грн.

Стаття 193 ОСОБА_3 кодексу України (надалі ГК України) передбачає, субєкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст. 526 ЦК України. Так, зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

Згідно приписів ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач взяті на себе зобовязання за Договором, щодо повернення поворотної фінансової допомоги не виконав, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в сумі 100000,00 грн.

Відповідач не заперечує проти наявності вказаної заборгованості перед позивачем.

Таким чином, у відповідача існує перед позивачем заборгованість у розмірі 100000,00,00грн.

Відповідно до ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Пунктом 5.2. Договору сторони передбачили, що за несвоєчасне повернення коштів фінансової підтримки (допомоги) Відповідач сплачує Позивачу пеню, яка обліковується від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення.

За порушення умов договору позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача пеню в сумі 5665,75 грн. за період з 01.01.2016 по 16.02.2016.

Сума пені ретельно перевірена в судовому засіданні, розрахунок здійснено вірно.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з фермерського господарства «Юг-Агротех» 100000,00грн. основного боргу та 5665,75грн. пені позивачем заявлені правомірно та обґрунтовано, підтверджені зібраними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 6 ст. 83 ОСОБА_3 процесуального Кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення. При цьому слід застосовувати положення ст. 121 ОСОБА_3 процесуального Кодексу України.

Відповідно до ст. 121 ОСОБА_3 процесуального кодексу при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд, який видав виконавчий документ, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок його виконання.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд враховує матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи, зокрема вчинення ним дій спрямованих на погашення існуючої заборгованості.

ОСОБА_3 процесуального кодексу України не визначають переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення суду чи ускладнюють його виконання. Тому, суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ОСОБА_3 процесуального кодексу України. За наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення суду чи унеможливлюють його, господарський суд має право відстрочити або розстрочити його виконання.

В силу вищенаведених норм законодавства, з урахуванням специфіки фермерського господарства (вирощування зернових та технічних культур, а також реалізація вирощеної продукції), сезонний характер отримання доходу, залежність сільськогосподарського виробництва від погодних умов, різкого підвищення цін на паливно-мастильні, міндобрива та засоби захисту рослин матеріали, враховуючи важкий матеріальний стан відповідача, що підтверджується фінансовими звітами за 2014 та 2015 роки, суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення до 14.10.2016.

Судові витрати віднести на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 49, 82-85, 121 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фермерського господарства «Юг-Агротех» (АДРЕСА_1, 70560, ) на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Запорізького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (вул. Артема, буд. 37«В», м. Запоріжжя, Запорізька область, 69063, ) 100000 (сто тисяч) грн. 00коп. основного боргу та 5665 (пять тисяч шістсот шістдесят пять) грн. 75коп. пені і 1584 (одна тисяча пятсот вісімдесят чотири) грн. 99коп. судового збору.

Відстрочити виконання рішення в частині стягнення 100000,00грн. основного боргу та 5665,75грн. пені до 14.10.2016.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 16.03.2016 оголошені вступна та резолютивна частини рішення. Повний текст рішення складений та підписаний 18.03.2016.

Суддя С.А. Гончаренко