ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року Справа № 915/19/16

м. Миколаїв.

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль Ю.М.,

при секретарі Яйченя К.М.,

без участі представників сторін, які в судове засідання не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства "КРЕДОБАНК",

79026, вул. Сахарова, 78, м. Львів,

представник - Мужик Н.Т.,

АДРЕСА_2

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,

54034, АДРЕСА_1,

про стягнення кредитних коштів, відсотків за користування кредитними коштами та пені за невиконання зобов'язань щодо сплати кредиту і відсотків у загальній сумі 24001 грн. 75 коп. за договором про надання овердрафту від 05.11.2014 р. № 103-2014,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "КРЕДОБАНК" (далі - Банк), звернулося з позовною заявою від 29.12.2015 р., зареєстрованою в Господарському суді Миколаївської області 05.01.2016 р. за № 431/16, до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення з останньої грошових коштів у загальній сумі 24001 грн. 75 коп., із яких: 19302 грн. 03 коп. - заборгованість з повернення кредитних коштів; 4373 грн. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 326 грн. 72 коп. - пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за договором, з посиланням на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором про надання овердрафту від 05.11.2014 р. № 103-2014, а саме, зобов'язань щодо своєчасного і в повному обсязі повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними, у зв'язку з чим на суми заборгованості нараховано пеню, а також про стягнення грошових коштів на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

За такими вимогами ухвалою суду від 05.01.2016 р. порушено провадження у справі.

Від сторін, повідомлених належним чином про час та місце розгляду справи, представники в судове засідання не з'явилися.

На виконання вимог, викладених в ухвалі суду від 06.01.2016 р., Банком до суду надіслані додаткові пояснення до позову від 18.01.2016 р. та від 22.02.2015 р. з розрахунками позовних вимог та клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів від 29.02.2016 р.

Так як відповідач правом участі в судовому засіданні та подані відзиву на позов не скористався, суд вважає можливим розглядати справу у відповідності до ст.75 ГПК України - за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Між Банком та підприємцем ОСОБА_2 укладено договір про надання овердрафту від 05.11.2014 р. № 103-2014, за умовами якого Банк зобов'язався надати позичальнику овердрафт (грошові кошти у національній валюті) для оплати наданих ним розрахункових документів у разі недостатності коштів на його поточному рахунку в межах встановленого максимального ліміту - 20000 грн., а підприємець ОСОБА_2 - повернути отриману суму овердрафту до 04.11.2015 р. і за користування кредитними коштами сплатити проценти у розмірі 28 % річних та комісію за управління кредитом у розмірі 0,05%, яка нараховується від суми платежів, здійснених за рахунок овердрафта протягом одного операційного дня та сплачується при поступленні коштів на поточний рахунок позичальника, але не пізніше останнього робочого дня місяця, в якому здійснено нарахування (п.п.2.1-2.4).

Проценти за користування кредитом нараховуються щоденно на суму заборгованості по кредиту за методом "факт/360" (фактична кількість днів у місяці, але умовно 360 днів у році), з урахуванням строку користування овердрафтом з моменту його надання ( пп. 3.2 договору).

У разі недотримання позичальником обов'язкового рівня щомісячних надходжень не менше 20000 грн. на поточний рахунок, на якому встановлено овердрафт, процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється з розрахунку на 2 % вище діючої, починаючи з 1-го числа наступного місяця після місяця, в якому було не дотримано цієї умови (п.п.2.2.1 договору).

Суд визнає, що укладений сторонами договір овердрафту є кредитним договором.

Чинним законодавством України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України).

Банком доведено, що ним на виконання вказаного договору надано підприємцю ОСОБА_2 на умовах овердрафту, починаючи з 05.11.2014 р., грошові кошти в сумі встановленого договором ліміту, про що свідчить витяг з рахунку підприємця № НОМЕР_1 за період з 05.11.2014 р. по 22.12.2015 р.

Із цього витягу випливає, що підприємець ОСОБА_2, у межах встановленого ліміту отримувала кредитні кошти, проте неналежно виконувала свої грошові зобов'язання, а саме, повертала кредитні кошти не в повному обсязі, і не повністю сплатила у визначені договором строки суми нарахованих процентів за користування кредитом, унаслідок чого станом на 04.11.2015 р. - день погашення кредиту утворилися заборгованість з повернення отриманих за договором кредитних коштів та заборгованість з повернення процентів за користування кредитними коштами.

Позивач стверджує, що заборгованість за кредитом підприємцем не погашена й на даний час, при цьому, згідно позовної заяви та доданого до неї розрахунків заборгованість складається із сум: 19302 грн. 03 коп. - з повернення кредитних коштів, котра утворилася станом на 04.11.2015 р.; 4373 грн. - зі сплати процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 05.11.2014 р. по 27.09.2015 р.

Указані суми заборгованості Банк просить стягнути з підприємця ОСОБА_2 повністю.

Процесуальним законом покладається обов'язок на позивача доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог (ст.33 ГПК України).

Суд вважає, що Банк не довів обставин утворення заборгованостей за укладеним з підприємцем ОСОБА_2 кредитним договором у сумах позовних вимог, а подані позивачем розрахунки заборгованостей з повернення кредитних коштів і зі сплати процентів за користування кредитними коштами не є обґрунтованими у розумінні п.5 ч.2 ст.54 ГПК України.

Згідно позовної заяви та доданих до неї документів, зокрема зазначеного вище витягу із рахунку відповідача, додаткових пояснень від 18.01.2016 р. та від 22.02.2015 р. до позовної заяви, клопотання від 29.02.2016 р. про приєднання до матеріалів справи доказів, Банк, при надходженні від підприємця ОСОБА_2 на виконання зобов'язань за договором овердрафту коштів, здійснював із цих коштів на свою користь платежі в загальній сумі 158 грн. 80 коп., списання котрих укладеним сторонами договором овердрафту не передбачено.

Так, 27.11.2014 р. із суми 1000 грн. Банком перераховано на свою користь:

1) 118 грн. 80 коп. із призначенням: "Плата видачу готівки з каси Банку згідно з розпорядженням на договірне списання за 05.11.14-05.11.14. без ПДВ";

30.12.2014 р. із суми 500 грн. -

1) 40 грн. із призначенням: "Плата за розрахункове обслуговування рахунків по пакету згідно з розпорядженням на договірне списання за 01.12.14-31.12.14. без ПДВ";

Як викладено вище, у відповідності до пп.2.3 договору овердрафту, позичальник зобов'язався сплачувати комісію за управління овердрафтом. Підпунктом 2.3.1 цього договору визначено порядок нарахування такої комісії, а саме, що вона нараховується у розмірі 0,05 % від суми платежів, здійснених за рахунок овердрафта протягом одного операційного дня.

У пп. 2.3.2 договору овердрафту передбачено обов'язок підприємця сплачувати інші комісії, але при внесені змін та доповнень у кредитний договір (в умови надання овердрафту і надане забезпечення) - відповідно до діючих тарифів Банку.

Підстави списання на свою користь вказаних вище коштів у загальній сумі 158 грн. 80 коп., із внесених підприємцем ОСОБА_2 на виконання грошових зобов'язань за договором овердрафту грошових коштів, Банком обґрунтовано у клопотанні від 29.02.2016 р. про приєднання до матеріалів справи доказів. Згідно цього обґрунтування Банк мав повноваження на списання зазначеної суми у відповідності до розпорядження від 05.11.2014 р. № 1, наданого підприємцем ОСОБА_2 у рамках укладеного з Банком іншого договору від 05.11.2014 р. банківського рахунку.

Суд відхиляє такі доводи Банку, тому що, по-перше, згідно згаданого Банком розпорядження підприємця, останній доручає Банку списати на свою користь з рахунку № НОМЕР_1 кошти в сумі згідно діючих тарифів Банку у разі настання умов договору банківського рахунку, укладеного сторонами 05.11.2014 р., і це розпорядження не кореспондуються з умовами укладеного сторонами договору овердрафту від 05.11.2014 р., спір про виконання якого є предметом у справі, в котрому відсутні права Банку на договірне списання коштів за розпорядженням позичальника; по-друге, Банком не подано доказів укладення з відповідачем змін та доповнень до договору овердрафту, котрими передбачалося б право Банку на договірне списання коштів на свою користь за договором овердрафту, укладання яких передбачено пп.11.1 договору; по-третє, договір овердрафту має особливості: у відповідності до листа Нацбанку України від 31.10.2011 р. № 12-111/1355-6569, овердрафт - це короткостроковий кредит, що надається надійному клієнту понад залишок на поточному рахунку в цьому банку в межах заздалегідь обумовленої суми шляхом дебатування його рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо. Враховуючи особливості надання кредиту "овердрафт", який надається лише надійним клієнтам банку, у разі порушення строків сплати основного боргу або процентів за овердрафтом банк має віднести заборгованість за овердрафтом на відповідні рахунки короткострокових кредитів.

Ураховуючи, що Банком здійснено списання грошових коштів на свою користь з порушенням установленого пп. 4.6 договору овердрафту порядку зарахування платежів позичальника на погашення зобов'язань за договором; що внаслідок такого списання визначена заборгованість підприємця ОСОБА_2 за договором овердрафту з повернення кредитних коштів і за користування ними процентів не відповідає фактичним сумам заборгованості, і як наслідок, розмір нарахування пені за прострочення повернення кредитних коштів і сплати за користування ними відсотків не відповідає сумам, котрі належало визначити з фактичних сум заборгованості; що позивач просить задовольнити позовні вимоги, розмір котрих визначено із зазначеними порушеннями, повністю, суд визнає, що у задоволенні позову належить відмовити.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд виходить з того, що, згідно ст.49 ГПК України, у разі відмови судом у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення кредитних коштів, відсотків за користування кредитними коштами та пені за невиконання грошових зобов'язань за договором про надання овердрафту від 05.11.2014 р. № 103-2014, а всього грошових коштів у сумі 24001 грн. 75 коп., відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня підписання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено 14.03.2016 р.

Суддя Ю.М. Коваль.