ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.03.16р. Справа № 904/801/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "ВТБ БАНК", м. Київ

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "ВЕСТА-ДНІПРО", м. Дніпропетровськ

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Веста Кар Батери", м. Дніпропетровськ

про визнання договорів недійсними

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: Слободяник С.Д. - представник (дов. № 102 від 01.02.2016)

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: Соколов А.О. - представник (дов. № 21-1 від 21.12.2015)

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Веста-Дніпро», Товариства з обмеженою відповідальністю «Веста Кар Батери» про визнання недійсними договору оренди нерухомого майна № 10-ВКБ-14/О від 15 вересня 2014 року, договорів найму обладнання № 11-ВКБ-14/Н, № 12-ВКБ-14/Н, № 13-ВКБ-14/Н, № 14-ВКБ-14/Н, № 15-ВКБ-14/Н від 15 вересня 2014 року, укладених між Публічним акціонерним товариством «Веста-Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Веста Кар Батери».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказані договори не відповідали закону на момент їх укладення, що є підставою для визнання їх недійсними в силу ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про іпотеку». Так, відповідачем-1 не було дотримано вимог ст. 9 Закону України «Про іпотеку» щодо отримання згоди на укладення правочину щодо передачі предмета іпотеки в оренду.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 02.03.2016 року.

02.03.2016 року представник позивача подав письмові пояснення (том 6, а.с. 53-55), у яких зазначив, що вважає правомірним розгляд позовної заяви в позовному провадженні, а не в межах справи про банкрутство, оскільки в межах справи про банкрутство підлягають розгляду заяви про визнання недійсними правочинів з підстав, передбачених ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Натомість, підстави для визнання недійсними правочинів, про які заявляє позивач, є іншими, ніж передбачені ст. 20 вказаного закону, та встановлені загальними нормами цивільного законодавства.

Крім того, відповідачем по цій справі є не лише ПАТ «Веста-Дніпро», щодо якого порушено справу про банкрутство, а й інша сторона оскаржуваних правочинів - ТОВ «Веста Кар Батери».

У межах строків, передбачених ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладався з 03.02.2016 року на 15.03.2016 року за заявою відповідача-2.

15.03.2016 року представник позивача подав письмові пояснення по суті спору (том 6, а.с. 71-74), у яких зазначив, що станом на 11.03.2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна наявні не скасовані записи, що свідчать про належну реєстрацію іпотеки та заборони відчуження нерухомого майна згідно договору іпотеки від 09.11.2007 року, на підтвердження чого надав копії витягів з вищезазначених реєстрів.

15.03.2016 року представник відповідача-2 подав відзив на позов (том 6, а.с. 152-155), у якому просив залишити позов без розгляду з огляду на необхідність розгляду заяви у справі про банкрутство згідно приписів ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Представник відповідача-1 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 15.03.2016 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.02.2007 між Акціонерним комерційним банком «Мрія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техкомплект» укладено кредитний договір № 6 ВД, згідно умов якого АКБ «Мрія» надав ТОВ «Техкомплект» кредит у розмірі 1 380 000,00 доларів США, на строк по 22 лютого 2012 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12 % річних (Том 2, а.с. 89-90).

12.04.2007 між Акціонерним комерційним банком «Мрія» та Українсько-угорським Закритим акціонерним товариством з іноземними інвестиціями «Веста-Дніпро», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Веста-Дніпро», укладено кредитний договір № 15 ВД, згідно умов якого АКБ «Мрія» надав ЗАТ «Веста-Дніпро» кредит у вигляді невідновлювальної відзивної кредитної лінії у сумі 2 800 000,00 доларів США, на строк по 12 квітня 2012 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12 % річних та за управління зобов'язанням по кредиту у розмірі 1,0 % річних (Том 1, а.с. 157-158).

25.06.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», Закритим акціонерним товариством «Внєшторгбанк (Україна)» та Українсько-угорським Закритим акціонерним товариством з іноземними інвестиціями «Веста-Дніпро», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Веста-Дніпро» укладено договір про консорціумне кредитування № 10-0604/254К-07/30К, згідно умов якого ВАТ «ВТБ Банк» та ЗАТ «Внєшторгбанк (Україна)» дійшли згоди про надання консорціумного кредиту ЗАТ «Веста-Дніпро», сума якого не перевищуватиме 20 000 000,00 доларів США та буде надаватися окремими частинами згідно графіку, визначеного договором, на строк 7 років з датою повного повернення кредиту - не пізніше 24 червня 2014 року, зі сплатою процентів за користування консорціумним кредитом у розмірі 10,4 % річних (том 3, а.с. 171-180).

25.06.2007 між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», та Українсько-угорським Закритим акціонерним товариством з іноземними інвестиціями «Веста-Дніпро», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Веста-Дніпро», укладено кредитний договір № 29 ВД, згідно умов якого ВАТ «ВТБ Банк» надав ЗАТ «Веста-Дніпро» кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії у сумі 10 000 000,00 доларів США, на строк по 24 червня 2014 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10,4 % річних (том 1, а.с. 36-38).

25.06.2007 між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», Закритим акціонерним товариством «Внєшторгбанк (Україна)» та Українсько-угорським Закритим акціонерним товариством з іноземними інвестиціями «Веста-Дніпро», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Веста-Дніпро», укладено договір про консорціумне кредитування № 10-0604/255К-07/31К, згідно умов якого ВАТ «ВТБ Банк» та ЗАТ «Внєшторгбанк (Україна)» дійшли згоди про надання консорціумного кредиту ТОВ «Техкомплект», сума якого не перевищуватиме 30 000 000,00 доларів США та буде надаватися окремими частинами згідно графіку, визначеного договором, на строк 7 років з датою повного повернення кредиту - не пізніше 24 червня 2014 року, зі сплатою процентів за користування консорціумним кредитом у розмірі 10,4 % річних (том 3, а.с. 42-50).

10.10.2007 між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислові енергетичні системи» укладено кредитний договір № 54 ВД, згідно умов якого ВАТ «ВТБ Банк» надав ТОВ «Промислові енергетичні системи» кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії у сумі 10 000 000,00 доларів США, на строк по 11 жовтня 2010 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12 % річних (том 4, а.с. 127-129).

В якості забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеними кредитними договорами 09.11.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», та Українсько-угорським Закритим акціонерним товариством з іноземними інвестиціями «Веста-Дніпро», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Веста-Дніпро», укладено іпотечний договір, посвідчений 09.11.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою Н.М. за реєстровим № 3713 (том 5, а.с. 46-161).

До вказаного іпотечного договору були підписані наступні договори про внесення змін:

- договір № 1 від 04.03.2008 року;

- договір № 2 від 06.06.2009 року;

- договір № 3 від 26.06.2009 року;

- договір № 4 від 10.11.2010 року;

- договір № 4 від 27.04.2011 року;

- договір № 5 від 31.05.2011 року;

- договір № 6 від 31.05.2011 року;

- договір № 7 від 28.07.2011 року;

- договір № 8 від 31.10.2011 року;

- договір № 9 від 16.10.2012 року.

Договори про внесення змін посвідчені нотаріально.

Відповідно до п. 2.1 іпотечного договору (із змінами та доповненнями), предметом іпотеки є єдиний майновий комплекс, до складу якого входять:

- нерухоме майно, яким є перша черга частини будівель об'єкта «Розроблення і виробництво новітніх автономних інтегрованих систем електропостачання з використанням сонячних енергетичних систем, вітроенергоустановок і енергонакопичувачів», літера Б-1, Б1-3, загальною площею 24 191,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, 34.

- нерухоме майно, яким є частина будівлі корпусу № 48 літ. Б-1, Б1-3, Б2-1, загальною площею 30 542,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, 34.

- майнові права інтелектуальної власності, якими є право на використання об'єктів права інтелектуальної власності, права щодо яких належать іпотекодавцеві на підставі патентів на винахід та ліцензійних договорів на використання винаходу.

- виробниче обладнання та устаткування загальною вартістю 398 995 725,91 грн., перелік якого встановлений пунктом 2.1.4 іпотечного договору.

- транспортні засоби підприємства загальною вартістю 4 065 311,06 грн., перелік яких встановлений пунктом 2.1.5 іпотечного договору.

- інші основні засоби загальною вартістю 178 358,89 грн., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, 34, перелік яких встановлений пунктом 2.1.7 іпотечного договору.

- виробничі запаси загальною вартістю 17 766 406,95 грн., перелік яких встановлений пунктом 2.1.8 іпотечного договору.

- готова продукція загальною вартістю 18 689 888,71 грн., перелік якої встановлений пунктом 2.1.8 іпотечного договору.

- товари на складі загальною вартістю 22 218,90 грн., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, 34 згідно п. 2.1.10 іпотечного договору.

- цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця сплатити після настання строку платежу визначену суму векселедержателю. Вексель АА № 0262865, векселедавець - ТОВ «Трансмаг», строк платежу - 28.12.07 року, сума - 1199000 грн.

- дебіторська заборгованість згідно пункту 2.1.12 іпотечного договору.

- право користування земельною ділянкою, площею 64,3131 га, яку надано іпотекодавцю у постійне користування на підставі державного акту на право постійного користування землею, виданого 15 січня 2001 року Дніпропетровською міською радою Дніпропетровської області, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 001194 згідно п. 2.1.13 іпотечного договору.

- інше майно, що входить до складу підприємства як єдиного майнового комплексу, призначене для здійснення його господарської діяльності, включаючи права вимоги, нерозподілений прибуток тощо та обліковується на балансі товариства станом на дату укладення іпотечного договору. При цьому предмет іпотеки за цим договором є все майно іпотекодавця, що обліковуватиметься на його балансі протягом всієї дії цього іпотечного договору згідно п. 2.1.14 іпотечного договору.

Згідно п. 2.3, 2.4, 2.6 іпотечного договору (із змінами та доповненнями), загальна заставна вартість предмета іпотеки визначена сторонами і становить 897 541 510,00 грн. На строк дії цього договору предмет іпотеки залишається у володінні та користуванні іпотекодавця. Правочини щодо відчуження, передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, проведення капітальної реконструкції, переведення предмета іпотеки в житловий/нежитловий фонд або вчинення інших дій, наслідком яких є зміна правового статусу предмета іпотеки без попередньої письмової згоди іпотекодержателя не допускаються.

У відповідність до п. 8.1, 8.2 іпотечного договору (із змінами та доповненнями), договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання іпотекодавцем та позичальником зобов'язань за договором кредиту та/або цим договором чи настання одного з випадків, передбачених ст. 17 Закону України «Про іпотеку». Одночасно з нотаріальним посвідченням даного договору за заявою іпотекодержателя накладається заборона відчуження предмета іпотеки.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 11 березня 2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна наявні записи, що свідчать про реєстрацію іпотеки та заборони щодо відчуження предмета іпотеки згідно договору іпотеки від 09.11.2007 року, що підтверджується копіями витягів з вищезазначених реєстрів (том 6, а.с. 76-134).

15.09.2014 між Публічним акціонерним товариством «Веста-Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Веста Кар Батери» укладено договір оренди нерухомого майна № 10-ВКБ-14/О (том 5, а.с. 190-194).

Цим договором регулюються правовідносини пов'язані із передачею орендодавцем орендареві у строкове користування за плату нерухомого майна, а саме:

- перша черга частини будівель об'єкта «Розроблення і виробництво новітніх автономних інтегрованих систем електропостачання з використанням сонячних енергетичних систем, вітроенергоустановок і енергонакопичувачів» літ. Б-1, Б1-3, загальною площею 20422,0 кв.м., у тому числі: у літ. Б-1 у цокольному поверсі поз. 67-108, V, всього 1334,2 кв.м.; на першому поверсі поз. 1, 2, 2а, 2б, 3-17, 17а, 17б, 18, 19, 19а-19д, 20-26, 26а-26д, 123-127, 131, 135, 137, 139-143, 145а, 372-379, 395-399, 399а, 400-412, І, ХХІV, всього 14195,9 кв.м.; на антресольному поверсі поз. 1-9, 11-24, 72-79, ІІ, всього 1129,7 кв.м.; у прибудові літ. Б1-3 на першому поверсі поз. 1-34, 43-50, І-V, всього 1290,1 кв.м.; на другому поверсі поз. 1-36, І-V, всього 1201,3 кв.м.; на третьому поверсі поз. 1-50, I-ІV, всього 1171,3 кв.м.; у надбудові літ. Б1-3 поз. 51-57, V, VI, всього 100,4 кв.м.; склад кіслот літ. КБ-1, загальною площею 111,4 кв.м., ганок літ. кб, навіс літ. кб-1, зливна естакада літ. № 47, зливний фронт літ. № 48;

- частина будівлі корпусу № 48 літ. Б-1, Б2-1 (прибудова): на першому поверсі поз. 88а, 92, 93, 94, 94а, 95-98, 101, 146а, 440, 442, загальною площею 2140,2 кв.м. (п. 1.1. договору оренди).

Пунктом 5.2. договору оренди встановлено, що по факту передачі предмета договору складається Акт прийому-передачі.

Відповідно до п. 7.2. договору, договір оренди діє з 15.09.2014 по 10.09.2017.

03.11.2014 відповідачами підписано акт приймання-передачі нерухомого майна, що передається в оренду ТОВ «Веста Кар Батери» (том 5, а.с. 195).

15.09.2014 між Публічним акціонерним товариством «Веста-Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Веста Кар Батери» укладено договори найму обладнання № 11-ВКБ-14/Н (том 5, а.с. 196-198), № 12-ВКБ-14/Н (том 6, а.с. 5-7), № 13-ВКБ-14/Н (том 6, а.с. 10-12), № 14-ВКБ-14/Н (том 6, а.с. 35-37), № 15-ВКБ-14/Н (том 6, а.с. 40-42).

Згідно з пунктами 1.1 вищезазначених договорів найму обладнання, ПАТ «Веста-Дніпро» в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов'язується передати ТОВ «Веста Кар Батери» у платне строкове користування обладнання, розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, 34, згідно Додатків № 1 цих договорів, а саме: виробниче обладнання та транспортні засоби виробничого використання згідно договору № 11-ВКБ-14/Н, обладнання та прилади лабораторій відповідно до договору № 12-ВКБ-14/Н, меблі та оргтехніку згідно договору № 13-ВКБ-14/Н, виробниче обладнання та устаткування котельної відповідно до договору № 14-ВКБ-14/Н, обладнання та устаткування столової та прачечної згідно договору № 15-ВКБ-14/Н.

Пунктом 2.4 зазначених договорів найму обладнання встановлено, що обладнання вважається переданим в найм з моменту підписання акту прийому-передачі, який є невід'ємною частиною цього договору.

У відповідність до п. 7.2. договори найму обладнання діють з 15.09.2014 по 10.09.2017.

03.11.2014 відповідачами підписано акти приймання-передачі рухомого майна, що передається в оренду ТОВ «Веста Кар Батери» згідно договорів № 11-ВКБ-14/Н, № 12-ВКБ-14/Н, № 13-ВКБ-14/Н, № 14-ВКБ-14/Н, № 15-ВКБ-14/Н (том 6, а.с. 3-4, 9, 24-34, 39, 45-46).

На підставі дослідження іпотечного договору, укладеного 09.11.2007 між позивачем та відповідачем-1, договору оренди нерухомого майна та договорів найму обладнання, укладених 15.09.2014 між відповідачами, встановлено ідентичність предмета іпотечного договору від 09.11.2007 предмету договору оренди нерухомого майна № 10-ВКБ-14/О від 15.09.2014 та договорів найму обладнання № 11-ВКБ-14/Н, № 12-ВКБ-14/Н, № 13-ВКБ-14/Н, № 14-ВКБ-14/Н, № 15-ВКБ-14/Н від 15.09.2014.

У зв'язку з цим суд приходить до висновку, що на момент укладення оспорюваних договору оренди нерухомого майна та договорів найму обладнання предмет цих договорів було обтяжено іпотекою. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач-1 звертався до позивача про надання згоди на укладення правочину щодо передачі предмета іпотеки в оренду.

При ухваленні рішення господарський суд виходить з наступного.

Статтею 204 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначені загальні вимоги до чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За приписами статті 1 Закону України "Про іпотеку", іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; іпотекодержатель - кредитор за основним зобов'язанням.

Частиною 3 ст. 9 вказаного Закону передбачено, що іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя, зокрема, передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Відповідно до частини 3 статті 12 Закону України "Про іпотеку", правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Всупереч зазначеним вимогам законодавства України та умовам іпотечного договору (п.п. 2.6) позивач не отримав необхідної згоди іпотекодержателя на передачу предмета договору іпотеки в оренду та найм, що тягне за собою недійсність оспорюваних правочинів. Оскільки відповідач-2 у відзиві не спростував обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача-2 про те, що дана справа підлягає розгляду у межах справи про банкрутство та відхиляються судом з наступних підстав.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2014 по справі № 904/1012/14 порушено провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Веста-Дніпро» (49055, м. Дніпропетровськ, вул.. Будівельників, 34, ), введено процедуру розпорядження майном боржника.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2014 по справі № 904/1012/14 ПАТ «Веста-Дніпро» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

Згідно ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі, спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Частина 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» кореспондується з положеннями п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін.

Справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (остання частина ст. 16 ГПК України), та розглядаються у позовному провадженні - на відміну від: заяв про визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника (ст. 20 Закону); заяв щодо відшкодування збитків у зв'язку з відмовою керуючого санацією від правочину (договору); заяв щодо порушення сторонами умов правочинів (договорів), вчинених згідно з планом санації (ч.ч. 10, 11 ст. 28 Закону); спорів, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна (ч. 8 ст. 44 Закону), які розглядаються у межах провадження у справі про банкрутство.

Судом, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство № 904/1012/14 є господарський суд Дніпропетровської області, тобто правила виключної підсудності позивачем дотримано. Ані ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ані п.7 ч.1 ст. 12 господарського процесуального кодексу України не обмежують поняття "суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство" саме тим складом суду, який розглядає справу про банкрутство.

У ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено розгляд заяви, поданої в порядку цієї статті, в межах провадження у справі про банкрутство, проте не у позовному провадженні. При цьому вимоги такої заяви стосуються саме особи боржника та можуть бути задоволені у разі встановлення наявності передбачених ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» підстав.

Частина 1 ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено вичерпний перелік підстав для визнання правочину недійсним в процедурі банкрутства, зокрема:

- боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;

- боржник виконав майнові зобов'язання раніше встановленого строку;

- боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов'язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

- боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов'язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

- боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна;

- боржник прийняв на себе заставні зобов'язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Звернення до господарського суду з позовною заявою передбачає її розгляд у позовному провадженні, а не в межах справи про банкрутство і, в такому разі, положення ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» застосуванню не підлягають.

Предметом спору у даній справі є недійсність договору оренди нерухомого майна № 10-ВКБ-14/О від 15.09.2014 та договорів найму обладнання № 11-ВКБ-14/Н, № 12-ВКБ-14/Н, № 13-ВКБ-14/Н, № 14-ВКБ-14/Н, № 15-ВКБ-14/Н від 15.09.2014, зокрема, на підставі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, ст.ст. 9, 12 Закону України «Про іпотеку». При цьому підстави для визнання недійсним правочину, передбачені ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», позивачем не заявляються.

Відповідно до частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

У ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» зазначено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожний у випадку спору про його цивільні права та обов'язки має право на справедливий і публічний розгляд справи незалежним і неупередженим судом, створеним відповідно до закону.

У справах Waite проти Канади, Prince Hans-Adam II протии Ліхтенштейну, Levages Prestations Services проти Франції також зазначено, що право доступу до правосуддя, закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції, не є абсолютним. Воно може бути певною мірою обмежене державою. Проте такі обмеження не можуть обмежувати право доступу до правосуддя таким чином і такою мірою, що сама його суть виявиться порушеною; зрештою, ці обмеження будуть відповідати п. 1 ст. 6 Конвенції лише за умови, що вони мають законну мету і що існує розумна співмірність між використаним способом і поставленою метою.

По даній справі позов заявлено позивачем, що не є стороною оскаржуваних договорів, але є іпотекодержателем предмету оренди, тобто є зацікавленою особою. Відповідачами про справі є сторони оскаржуваних угод (орендодавець та орендар). Але, як вбачається з ухвал господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2014 та від 13.11.2014 по справі № 904/1012/14 (справа про банкрутство відповідача-1) відповідач-2 не є учасником справи про банкрутство.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», учасники у справі про банкрутство - це сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Участь інших осіб у справі про банкрутство не передбачена (наприклад, інших, ніж боржник сторін оскаржуваної відповідно до ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» угоди). Це обумовлено, зокрема, також і тим, що за змістом ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» заява про визнання недійсним договору може бути подана кредитором, який є однією зі сторін оскаржуваного договору.

Тому розгляд спору щодо недійсності договорів оренди та найму в межах справи про банкрутство без участі ТОВ "Веста Кар Батері" призведе до порушення ст.6 Конвенції щодо доступу до правосуддя особи, спір про цивільні права та обов'язки якого буде розглянуто без його участі.

З огляду на вищезазначені вимоги законодавства та практику Європейського суду з прав людини, розгляд справи у позовному провадженні забезпечує передбачене п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на доступ до правосуддя відповідача-2 - ПАТ «Веста-Дніпро», який є стороною цих договорів, але не є учасником у справі про банкрутство.

Вищевикладена правова позиція узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною в постанові від 12.01.2016 року у справі № 908/4803/14.

Тому суд приходить до висновку, що вказана справа підлягає розгляду у позовному провадженні, а не в межах справи про банкрутство.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, при задоволенні позову судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача-1 та відповідача-2 по 50%, а саме по 4134,00 грн.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82 - 85, 115 - 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсним договір оренди нерухомого майна № 10-ВКБ-14/О від 15 вересня 2014 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Веста-Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Веста Кар Батери».

Визнати недійсним договір найму обладнання № 11-ВКБ-14/Н від 15 вересня 2014 року, укладений Публічним акціонерним товариством «Веста-Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Веста Кар Батери».

Визнати недійсним договір найму обладнання № 12-ВКБ-14/Н від 15 вересня 2014 року, укладений Публічним акціонерним товариством «Веста-Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Веста Кар Батери».

Визнати недійсним договір найму обладнання № 13-ВКБ-14/Н від 15 вересня 2014 року, укладений Публічним акціонерним товариством «Веста-Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Веста Кар Батери».

Визнати недійсним договір найму обладнання № 14-ВКБ-14/Н від 15 вересня 2014 року, укладений Публічним акціонерним товариством «Веста-Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Веста Кар Батери».

Визнати недійсним договір найму обладнання № 15-ВКБ-14/Н від 15 вересня 2014 року, укладений Публічним акціонерним товариством «Веста-Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Веста Кар Батери».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Веста-Дніпро» (49055, м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, 34, ) на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (01004, м. Київ, бул. Т. Шевченко/вул. Пушкінська, 8/26, ) судовий збір у розмірі 4134 грн. (чотири тисячі сто тридцять чотири), про що видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Веста Кар Батери» (49055, м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, 34, ) на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (01004, м. Київ, бул. Т. Шевченко/вул. Пушкінська, 8/26, ) судовий збір у розмірі 4134 грн. (чотири тисячі сто тридцять чотири), про що видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 21.03.2016.

Суддя Я.С. Золотарьова