КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2016 р. Справа№ 910/16658/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Ропій Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Бовсунівської Л.О.,

представників:

від позивача Собко Л.В., дов. від 01.01.2014 б/н,

від відповідача 1 не з'явився,

від відповідача 2 не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгрозакупівля»

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2015 (підписане 25.09.2015)

у справі №910/16658/15 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КСТ ГРУП Україна»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової допомоги «Барістор»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгрозакупівля»

про стягнення 1 009 745,54 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КСТ ГРУП Україна» (далі - позивач, або ТОВ «КСТ ГРУП Україна») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової допомоги «Барістор» (далі - відповідач 1, або ТОВ «ЦПД «Барістор») 500 грн та з Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгрозакупівля» (далі - відповідач 2, або ТОВ «Украгрозакупівля») 600 103,80 грн основного боргу, 19 674,40 грн 3% річних, 350 580,63 грн інфляційних втрат та 38 886,71 грн пені.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.09.2015 у справі №910/16658/15 в позові до ТОВ «ЦПД «Барістор» відмовлено повністю.

Позов до ТОВ «Украгрозакупівля» задоволено повністю.

Стягнуто з ТОВ «Украгрозакупівля» на користь ТОВ «КСТ ГРУП Україна» 600 103,80 грн боргу, 19 674,40 грн 3% річних, 350 580,63 грн інфляційних втрат, 38 886,71 грн пені та 20 184,91 грн судового збору.

Повернуто ТОВ «КСТ ГРУП Україна» з Державного бюджету України 595,08 грн судового збору.

Відмовляючи у задоволенні позову до ТОВ «ЦПД «Барістор», місцевий господарський суд виходив з того, що позивач як на підставу позовних вимог до відповідача 1 посилався на договір поруки від 13.01.2013 №03-03, згідно з яким поручитель поручився за виконання відповідачем 2 договору від 13.01.2013 №23-ЗТЕ. Відтак, оскільки предметом розгляду у даній справі є неналежне виконання зобов'язань відповідачем 2 за договором від 13.02.2013 №23-ЗТЕ (тобто за іншим, не забезпеченим правочином), підстави для стягнення з відповідача 1 (поручителя) 500 грн (розмір відповідальності поручителя) відсутні.

Задовольняючи позовні вимоги до ТОВ «Украгрозакупівля», суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи доведений факт невиконання відповідачем 2 своїх зобов'язань по оплаті наданих позивачем послуг за договором від 23.02.2013 №23-ЗТЕ на транспортно-експедиторське обслуговування експортно-імпортних і транзитних вантажів на загальну суму 600 103,80 грн. В частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат суд визнав наведені позивачем розрахунки арифметично вірними на заявлену до стягнення суму.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач 2 звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2015 скасувати, постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що дата договору від 13.02.2013 №23-ЗТЕ виправлена шляхом технічного втручання, і в останньому не визначено розміру плати експедиторові. Крім того, за твердженнями апелянта, факт надання послуг та їх вартість матеріалами справи не підтверджено. Оскільки акти виконаних робіт не містять підпису та печатки відповідача 2, на думку скаржника, позивачем не доведено отримання/направлення цих актів відповідачу 2.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2016 відновлено відповідачу 2 пропущений строк на подання апеляційної скарги, прийнято її до розгляду та порушено апеляційне провадження у справі №910/16658/15, розгляд скарги призначено на 10.02.2016. Дану ухвалу надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28.

10.02.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відповідач 2 подав клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.02.2016 розгляд справи відкладено на 02.03.2016.

01.03.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду представник позивача подав пояснення щодо нарахування 3% річних, інфляційних та пені.

01.03.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду представник відповідача 2 надав додаткові пояснення до апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2016 розгляд справи відкладено на 14.03.2016.

11.03.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду представник позивача подав клопотання про долучення до матеріалів справи розгорнутих розрахунків (основного боргу, інфляційних втрат, 3% річних та пені).

У судовому засіданні 14.03.2016 представник позивача заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Представник відповідача 1 та відповідача 2 у судове засідання не з'явились, про дату та час його проведення повідомлені належним чином.

Порадившись, в задоволенні клопотання ТОВ «Украгрозакупівля» про витребування доказів, суд апеляційної інстанції відмовляє у зв'язку з тим, що відповідачем 2 не доведено сукупності обставин, з якими приписи ст. 38 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) пов'язують можливість витребування таких доказів.

Разом з тим, ст.38 ГПК України передбачене право, а не обов'язок суду витребувати докази за клопотанням сторін.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.02.2013 між ТОВ «КСТ ГРУП Україна» (експедитор) та ТОВ «Украгрозакупівля» (замовник) укладено договір №23-ЗТЕ на транспортно-експедиторське обслуговування експортно-імпортних і транзитних вантажів (далі - договір), за умовами якого замовник доручає, а експедитор бере на себе зобов'язання від свого імені і за рахунок замовника здійснити транспортно-експедиційне обслуговування експортно-імпортних і транзитних вантажів залізничним транспортом по території України, країн СНД та інших держав.

Згідно з п.3.1 договору замовник здійснює 100% попередню оплату у розмірі заявленого об'єму перевезення вантажів шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок експедитора на підставі виставлених рахунків упродовж 5-ти банківських днів з дня виставлення рахунку. Банківські витрати несе замовник.

За умовами договору експедитор взяв на себе обов'язок, зокрема, на підставі письмового запиту (пропозиції) про перевезення вантажу, надісланого замовником за допомогою факсимільного зв'язку (електронною поштою), погоджувати із замовником маршрут і умови перевезення вантажу (п.2.1.1), а замовник - завчасно подавати заявки на планові перевезення. Заявка повинна містити таку інформацію: маршрут перевезення; країна відправлення; країна призначення; найменування вантажу із зазначенням його коду і розмірів (якщо необхідно); рід і приналежність рухомого складу; завантаження вагона; загальний обсяг і період перевезення (п.2.2.1).

У п.7.1 договору передбачено, що останній підписаний в двох примірниках українською мовою. Договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2013 і, якщо жодна з сторін за 30 днів до закінчення терміну дії договору не повідомить іншій стороні письмово про розірвання договору, термін його дії автоматично продовжуватиметься на кожен наступний календарний рік.

Укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором транспортного експедирування, який підпадає під правове регулювання норм ст.ст.929-935 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частина 1 ст.929 ЦК України визначає, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами (ч.3 ст.929 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.933 ЦК України клієнт зобов'язаний надати експедиторові документи та іншу інформацію про властивості вантажу, умови його перевезення, а також інформацію, необхідну для виконання експедитором обов'язків, встановлених договором.

На виконання умов договору та на підставі заявок ТОВ «Украгрозакупівля» на перевезення ТОВ «КСТ ГРУП Україна» за період з 28.02.2013 по 31.03.2014 надало послуги по організації перевезення вантажу (місце відправлення - Житомир (Україна), місце призначення - Казреті (Грузія) найменування товару - комбікорм) на загальну суму 4 716 834,30 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та відповідачем 2 не погоджено порядку приймання-передачі наданих послуг. Позивач надані послуги оформляв актами виконаних робіт та надавав їх для підписання відповідачу 2, частина з яких останнім підписана без жодних зауважень та заперечень. Дані акти містять посилання на договір від 13.02.2013 №23-ЗТЕ, в яких визначено найменування послуг (транспортно-експедиційні послуги залізничним транспортом по території та за межами території України, винагороду експедитора) та їх вартість.

Частина 11 ст.9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» визначає, що перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

Факт надання послуг експедитора при перевезенні підтверджується, зокрема, транспортними документами (накладними малої швидкості СМГС), які відображають шлях прямування вантажу (комбікорму) від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Стаття 931 ЦК України визначає, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Частина 2 ст.12 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» визначає, що клієнт зобов'язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вже зазначалось, замовник здійснює 100% попередню оплату у розмірі заявленого об'єму перевезення вантажів шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок експедитора на підставі виставлених рахунків упродовж 5-ти банківських днів з дня виставлення рахунку. Банківські витрати несе замовник.

Колегія суддів зазначає, що умовами договору визначено певний алгоритм дій: оформлення замовником заявок на кожне перевезення - надання експедитором замовнику рахунка на оплату - проведення замовником 100% попередньої оплати - перевезення вантажу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач виставляв відповідачу 2 для оплати рахунки, які останній частково оплатив, зазначаючи в призначенні платежу: «за транспортно-експед. послуги зг-но договору від 13.02.2013 №23-ЗТЕ». Тобто, правовідносини, які виникли між сторонами, мали місце саме в рамках договору від 13.02.2013 №23-ЗТЕ. Доказів існування між позивачем та відповідачем 2 інших договірних відносин матеріали справи не містять.

Відповідач 2 оплату наданих послуг здійснив частково, в сумі 4 116 730,50 грн.

За твердженнями позивача, при переплатах відповідача 2 за надані послуги, експедитор враховував кошти, що надходили від замовника за неоплаченими рахунками в хронологічному порядку, відповідно до виникнення заборгованості у відповідача 2 та періодичності надання послуг.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що зарахування позивачем саме переплати в рахунок попередніх періодів не суперечить нормам чинного законодавства та умовам договору.

На підтвердження суми основного боргу - вартості наданих відповідачу 2 послуг за договором позивач надав, на виконання вимог ухвали апеляційного суду, розгорнутий розрахунок із зазначенням номерів, дат, сум та актів виконаних робіт (наданих послуг), номерів, дат платіжних доручень про отримання коштів. Відповідач 2 контррозрахунку не надав.

Дослідивши обставини справи, суд першої інстанції встановив, що позивач за заявками відповідача 2 надав останньому послуги з транспортного експедирування за договором від 13.02.2013 №23-ЗТЕ, який такі послуги отримав, проте за них повністю не розрахувався. Вартість отриманих і неоплачених останнім послуг з транспортної експедиції становить 600 103,80 грн, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Доводи апелянта з приводу того, що рахунки від 11.03.2014 №00004740, від 12.03.2014 №00004754, від 13.03.2014 №00004763, від 17.03.2014 №00004792, від 18.03.2014 №00004814, від 18.03.2014 №00004813, на підставі яких заявлявся позов, є оплаченими, а тому відсутні підстави для стягнення заборгованості, колегією суддів відхиляють з огляду на таке.

Зі змісту позовної заяви та наданих в процесі розгляду справи пояснень вбачається, що вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу ТОВ «КСТ ГРУП Україна» заявляв не лише на підставі останніх семи актів виконаних робіт (наданих послуг), шість з яких оплачені), а на підставі договору від 13.02.2013 №23-ЗТЕ, в рамках якого відповідні послуги надавались.

При цьому, колегія суддів зазначає, що процесуальним законодавством України передбачено право сторін подавати докази до закінчення розгляду справи.

Доводи відповідача 2 про те, що у нього відсутній обов'язок оплатити послуги, адже він не отримував рахунків на оплату є безпідставними, оскільки неотримання замовником рахунків на оплату не звільняє відповідача 2 від обов'язку оплатити отримані послуги за договором.

Твердження скаржника про технічні виправлення дати у договорі не може бути підставою для скасування рішення у справі, оскільки був встановлений факт його укладення та виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З розрахунків позивача вбачається, що останній проводить нарахування 3% річних за період з 05.04.2014 по 20.06.2015 в сумі 19 674,40 грн та інфляційних втрат з червня 2014 по травень 2015 в сумі 350 580,63 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції задовольнив вимогу позивача повністю та стягнув з відповідача 2 19 674,40 грн 3% річних та 350 580,63 грн інфляційних втрат, з чим також погоджується колегія суддів.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку в частині заявлених позивачем вимог по пені, з огляду на наступне.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

У п.3.4 договору передбачено, що за прострочення платежу замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня від неоплаченої суми за кожен дань прострочення.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «КСТ ГРУП Україна» проводить нарахуванні пені за період з 26.06.2014 по 05.10.2014, виходячи із загальної суми боргу 600 103,80 грн.

Враховуючи умови договору та те, що позивачем не доведено дати направлення та отримання відповідачем 2 рахунків на оплату до подання позову, колегія суддів дійшла висновку, що неможливо встановити початок прострочення виконання грошового зобов'язання, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

При цьому, колегія суддів враховує, що послуги експедитором замовнику надавались починаючи з лютого 2013.

Позивач також просив стягнути з ТОВ «ЦПД «Барістор» 500 грн в межах розміру відповідальності, встановленої договором поруки від 13.01.2013 №03-03.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.01.2013 між ТОВ «КСТ ГРУП Україна» та ТОВ «ЦПД «Барістор» укладено договір поруки №03-03, у відповідності до якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обов'язку ТОВ «Украгрозакупівля» (боржник) щодо виконання грошового зобов'язання про сплату розміру річних та інфляційних втрат у зв'язку з неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно договору №23-ЗТЕ на транспортно-експедиторське обслуговування експортно-імпортних і транзитних вантажів від 13.01.2013, укладеного між кредитором і боржником, відповідно до ст.625 ЦК України.

Частина 1 ст.553 ЦК України визначає, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Враховуючи, що позов заявлявся на підставі іншого правочину, а саме від 13.02.2013 №23-ЗТЕ, який укладений на місяць пізніше від забезпечуваного правочину, підстави для покладення на поручителя відповідальності, за висновками суду апеляційної інстанції, відсутні.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, з огляду на викладене вище, рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2015 у справі №910/16658/15 в частині стягнення пені підлягає скасуванню, в іншій частині залишенню без змін.

Судові витрати, в порядку ст.49 ГПК України, покласти на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгрозакупівля» задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2015 у справі №910/16658/15 в частині стягнення пені в сумі 38 886,71 грн скасувати та викласти його резолютивну частину в наступній редакції:

«В позові до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової допомоги «Барістор» відмовити повністю.

Позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгрозакупівля» задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгрозакупівля» (83086, м. Донецьк, вул. Кобозева, 12, ідентифікаційний код 33110033) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КСТ ГРУП Україна» (03062, м. Київ, проспект Перемоги, 67, ідентифікаційний код 35122124) 600 103 (шістсот тисяч сто три) грн 80 коп боргу, 19 674 (дев'ятнадцять тисяч шістсот сімдесят чотири) грн 40 коп. 3% річних, 350 580 (триста п'ятдесят тисяч п'ятсот вісімдесят) грн 63 коп. інфляційних втрат та 19 407 (дев'ятнадцять тисяч чотириста сім) грн 18 коп. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгрозакупівля» відмовити.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «КСТ ГРУП Україна» (03062, м. Київ, проспект Перемоги, 67, ідентифікаційний код 35122124) з Державного бюджету України 595 (п'ятсот дев'яносто п'ять) грн 08 коп. зайво сплаченого судового збору за подання позовної заяви».

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КСТ ГРУП Україна» (03062, м. Київ, проспект Перемоги, 67, ідентифікаційний код 35122124) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгрозакупівля» (83086, м. Донецьк, вул. Кобозева, 12, ідентифікаційний код 33110033) 855 (вісімсот п'ятдесят п'ять) грн 51 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Матеріали справи №910/16658/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.І. Рябуха

Судді Н.Ф. Калатай

Л.М. Ропій