ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2016 р.Справа № 922/546/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Пустоваловій І.С.

розглянувши справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Бюро-Макс", м. Дніпропетровськ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Типографія "КСК", смт. Високий
про стягнення 36184,46 грн.
за участю представників :

позивача - ОСОБА_2 за довіреністю №12 від 10.03.2016

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бюро-Макс" 26.02.2016 звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Типографія -"КСК" про стягнення заборгованості за договором поставки товару №0285БМ від 08.12.2015, в розмірі 32098,62 грн., 3558,02 грн. пені, 238,94 грн. річних та 288,88 грн. інфляційних.

В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки товару №0285БМ від 08.12.2015, в частині повної та своєчасної оплати отриманого від позивача товару.

Ухвалою суду від 29.02.2016 було порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 15.03.2016.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

У призначене 15.03.2016 судове засідання відповідач не з'явився, правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресою, вказаною у позовній заяві та поштове повідомлення з відміткою поштового відділення про отримання поштового відправлення відповідачем.

Приймаючи до уваги, що відповідач, з урахуванням приписів п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, та зважаючи на те, що від учасників провадження не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи, суд вважає, що неявка у судове засідання представника відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі, в зв'язку з чим справа розглядається відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, - за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за результатами повного та всебічного розгляду спору.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Бюро-Макс (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Типографія -"КСК (Покупець) було укладено договір поставки від 08.12.2015 за №0285БМ, згідно якого Постачальник зобовязався поставити та передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити товар (папір та картон) в асортименті, кількості і за цінами, зазначеними у додаткових угодах до договору та/або в рахунках на оплату товару.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов'язання за договором, поставив на адресу відповідача товар, що підтверджується видатковими накладними №цБК-БК1484 від 15.12.2015 на суму 22611,19 грн. та №цБК-БК1483 від 15.12.2015 на суму 19987,43 грн. та довіреністю №17/2015 від 15.12.2015 на отримання ТМЦ, копії яких були додані позивачем до матеріалів справи.

За відвантажений товар відповідачу було виставлено наступні рахунки: рахунок - фактура цБК-БК1473 від 15грудня 2015 р. на суму 22611,19 грн. та рахунок - фактура цБК-БК1476 від 15 грудня 2015 р. на суму 19987,43 грн.

Згідно з п. 4.3. Договору поставки, Покупець зобовязаний здійснювати оплату товару протягом 10 календарних діб від дати поставки товару. Датою поставки товару вважається дата оформлення видаткової накладної.

Таким чином, відповідач був зобов'язаний оплатити вартість отриманого товару до 25.12.2015 року.

Як стверджує позивач у позовній заяві, відповідачем залишився не оплачений товар поставлений позивачем на суму 32098,62 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

Як встановлено ч. ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або законодавством не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як вбачається з матеріалів справи, та що не було спростовано відповідачем, відповідач здійснив оплати вартості отриманого товару лише частково та з порушенням строків, встановлених договором. А саме, відповідач в погашення боргу по рахунку 1473 (видаткова накладна № 1484) перерахував позивачу 10500 грн. (платіжним дорученням №120 від 05.01.2016 2000 грн., платіжним дорученням №134 від 10.02.20016 на суму 8000 грн. та платіжним дорученням №140 від 17.02.2016 на суму 500 грн.).

За таких обставин, враховуючи, що факт надання позивачем відповідачу товару підтверджується матеріалами справи, не спростований відповідачем у відповідності до вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, докази оплати отриманого товару матеріали справи не містять, - позов про стягнення 32098,62 грн. основної заборгованості за договором поставки №0285 БМ від 08.12.2015 підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем нараховані 3% річних в сумі 238,94 грн., інфляційні в розмірі 288,88 грн. та пеню в сумі 3558,02 грн.

В силу ч. 2 ст.20 ГК України захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

У відповідності до п.3, ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів

Сторонами встановлено у п. 5.2. договору, що у випадку несвоєчасної оплати товару Покупець зобовязаний сплатити на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожний день прострочення платежу.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача або підтверджували сплату вартості отриманого товару у строк, встановлений п. 4.3. Договору.

Перевіривши правильність нарахування пені, річних та інфляційних, суд встановив, що позивачем невірно визначено день з якого розпочалося порушення виконання відповідачем зобов'язання щодо оплати отриманого товару. Таке нарахування слід здійснювати з 26.12.2015, а не з 25.12.2015, як зазначено позивачем.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення 3353,27 грн. пені та 226,76 грн. річних обґрунтовані та підлягають задоволенню. В частині стягнення 204,75 грн. та 12,18 грн. річних слід відмовити у зв'язку з невірним розрахунком.

Перевіривши правильність нарахування інфляційних, суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, відповідає наданому розрахунку, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору у розмірі покладаються на сторін пропорційно задоволених вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625, Цивільного кодексу України , ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Типографія - "КСК" (62459, Харківська область, смт. Високий, вул. Жовтнева, 7/69, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БЮРО-МАКС" (49024, м. Дніпропетровськ, пров. Універсальний, 6, ) - 32098,62 грн. заборгованості, 3353,27 грн. пені, грн. 226,76 річних, 288,88 грн. інфляційних та 1369, 74 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 18.03.2016 р.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Суддя ОСОБА_1