РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016Справа №910/33105/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРТ Медіа»

до Приватного акціонерного товариства «Українська незалежна телерадіокомпанія «ЗАГРАВА»

про стягнення 239 619, 67 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Ердик М.М., Перцева Т.О.;

від відповідача: Купер М.В.;

вільний слухач: ОСОБА_1

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОРТ Медіа» (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська незалежна телерадіокомпанія «ЗАГРАВА» (далі-відповідач) про стягнення 239 619, 67 грн., у тому числі: 200 000, 00 грн. - безпідставно отримані кошти, 33 150, 68 грн. - пеня, 2 136, 99 грн. - 3 % річних та 4 332, 00 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Господарського суду міста Києва від 27.04.2015 у справі № 910/4144/15-г стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРТ Медіа» 279 000, 00 грн. основного боргу відповідно до договору № 05/06/13-П про надання послуг з розміщення інформації від 05.06.2013, за надані послуги у листопаді 2014, проте, платіжними дорученнями від 03.12.2014 та 05.12.2014 позивачем повторно було здійснено оплату послуг за листопад 2014 року у розмірі 200 000, 00 грн., у зв'язку з чим Товариством з обмеженою відповідальністю «ОРТ Медіа» двічі оплачено послуги за листопад 2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.12.2015 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 25.01.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

25.01.2016 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позивач мав повне право подати докази про оплату послуг за листопад 2014 року, як у суді першої інстанції, так і під час перегляду рішення Господарського суду міста Києва 27.04.20105 у справі № 910/4144/15-г в апеляційному порядку, чого Товариством з обмеженою відповідальністю «ОРТ Медіа» не вчинено. Крім того, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

25.01.2016 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав письмові пояснення, в яких зазначає, що сплачуючи кошти у розмірі 200 000, 00 грн. Товариство з обмеженою відповідальністю «ОРТ Медіа» розраховувало на отримання відповідних послуг, проте, у зв'язку з їх ненаданням протягом більше одного року, у відповідача відсутні підстави утримувати у себе грошові кошти за ненадані послуги.

У судовому засіданні 25.01.2016 оголошувалась перерва до 22.02.2016 у порядку ст. 77 ГПК України.

22.02.2016 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав відзив на письмові пояснення позивача, обґрунтовуючи тим, що пунктом 4.1. договору 05/06/13-П від 05.06.2013 передбачено, що грошові розрахунки за послуги проводяться двома рівними частина в місяць, 50 % попередньої оплати за 3 (три) календарні дні до початку надання послуг шляхом перерахування на поточний рахунок виконавця їх вартості на підставі рахунку-фактури, наступні 50 % за 3 календарні дні до моменту завершення сплаченого періоду.

У судовому засіданні 22.02.2016 оголошувалась перерва до 14.03.2016 на підставі ст. 77 ГПК України.

У даному судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 14.03.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.06.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОРТ Медіа" (далі - замовник) та Приватним акціонерним товариством "Українська незалежна телерадіокомпанія "ЗАГРАВА" (далі - виконавець) укладено договір №05/06/13-П про надання послуг з розміщення інформації, за умовами якого виконавець надає послуги із розміщення з метою трансляції в ефірі телевізійного каналу "Перший діловий" Інформаційних повідомлень, наданих замовником (послуги), а замовник приймає та оплачує послуги згідно з умовами цього договору.

Засвідченням факту належного надання послуг за цим договором є акт наданих послуг, підписаний уповноваженими представниками сторін цього договору, в якому повинні бути вказані назва Інформаційного повідомлення, період, графік та тривалість фактичних трансляцій Інформаційного повідомлення в ефірі каналу, а також загальна остаточна вартість послуг виконавця (п. 1.3. договору).

Згідно п. 2.1.7. договору встановлено, що замовник зобов'язується у разі відсутності обґрунтованих претензій підписати акт наданих послуг не пізніше 5 (п'яти) робочих днів з моменту отримання такого акту від виконавця та передати один його примірник виконавцю. За наявності претензій з боку замовника сторони складають дефектний акт, в якому викладається погоджений зміст претензій та недоліків у наданих виконавцем послугах та результати їх врегулювання (зміщення строків, розміри відшкодувань, тощо).

Відповідно до п.п 2.2.4., 2.2.5 договору, виконавець зобов'язується готувати та передавати на підпис замовнику акти наданих послуг не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним. Разом з актом наданих послуг надавати замовнику ефірні довідки, які підтверджують розміщення інформаційних повідомлень в ефірі каналу, якщо тільки із замовником додатково не обумовлено про іншу форму звіту.

Пунктом 4.1. договору сторонами погоджено, що грошові розрахунки за послуги проводяться двома рівними частинами в місяць. 50% попередньою оплатою за три календарні дні до початку надання послуг шляхом перерахування на поточний рахунок виконавця їх вартості на підставі рахунку-фактури, наступні 50% за 3 календарні дні до моменту завершення сплаченого періоду. Період розміщення вказується в окремому додатку до договору. Оплата провадиться замовником в українських гривнях.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2013, але припиняє свою дію не раніше повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань (п. 8.1. договору).

26.11.2013 сторони підписали додаток № 3 до Договору, в якому узгодили, що Телерадіокомпанія надає послуги з розміщення в ефірі телеканалу "Перший діловий" інформаційного матеріалу, що належить замовнику на таких умовах: строки проведення розміщення - з 01.01.2014 до 31.12.2014 (365 діб); об'єм розміщення - 1 блок х 300 хв. (загалом весь період 109 500 хв.; час розміщення - з 12 год. до 17 год. (п'ять годин); вартість однієї хвилини - 32 грн. (з ПДВ) та ін. Загальна вартість послуг 3 504 000, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2015 року Приватне акціонерне товариство «Українська незалежна телерадіокомпанія «ЗАГРАВА» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРТ Медіа» про стягнення 367 300,00 грн. - основної заборгованості за жовтень та листопад 2014 року, 12 565,03 грн. - інфляційних втрат та 2 083,72 грн. - 3% річних у зв'язку з неналежним виконанням останнім взятих на себе зобов'язань з оплати вартості наданих послуг за договором №05/06/13-П від 05.06.2013 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.04.2015 у справі № 910/4144/15-г (суддя Чебикіна С.О.) позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська незалежна телерадіокомпанія «ЗАГРАВА» задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРТ Медіа" (03115, м. Київ, пр. Перемоги, 136, другий поверх, літ. А; код 36477269) на користь Приватного акціонерного товариства "Українська незалежна телерадіокомпанія "ЗАГРАВА" (04119, м. Київ, вул. Якіра, буд. 13-Б, код 23153143) 279 000 (двісті сімдесят дев'ять тисяч) грн. 00 коп. - основного боргу, 2 499 (дві тисячі чотириста дев'яносто дев'ять) грн. 53 коп. - 3% річних, 33 073 (тридцять три тисячі сімдесят три) грн. 50 коп. - інфляційних втрат та 6 291 (шість тисяч двісті дев'яносто одну) грн. 46 коп. - судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду міста Києва від 22.06.2015 рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2015 у справі № 910/4144/15-г залишено без змін.

06.07.2014 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2015 та постанови Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2015 видано наказ.

Як зазначає позивач, платіжними дорученнями № 10 від 03.12.2014 та № 11 від 05.12.2014 на підставі рахунку на оплату № 254 від 29.10.2014 за розміщення рекламно-інформаційного матеріалу на телеканалі «Перший Діловий» у листопаді 2014, позивачем було здійснено оплату послуг за листопад 2014 року у розмірі 200 000, 00 грн., при цьому, в судовому порядку з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРТ Медіа» стягнуто грошові кошти у якості оплати послуг за листопад 2014 року.

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що оскільки з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРТ Медіа» стягнуто грошові кошти за листопад 2014 року, то здійснена оплата у розмірі 200 000,00 грн. підлягає поверненню, як безпідставно набута відповідно до ст. 1212 ЦК України. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 33 150, 68 грн. - пені, 2 136, 99 грн. - 3 % річних та 4 332, 00 грн. - інфляційних втрат.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 05/06/13-П про надання послуг з розміщення інформації від 05.06.2013, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він і є договором про надання послуг.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 Цивільного кодексу України).

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Отже, як стверджує позивач, платіжними дорученнями № 10 від 03.12.2014 та № 11 від 05.12.2014 на підставі рахунку на оплату № 254 від 29.10.2014 за розміщення рекламно-інформаційного матеріалу на телеканалі «Перший Діловий» у листопаді 2014, позивачем було здійснено оплату послуг за листопад 2014 року у розмірі 200 000, 00 грн., при цьому, рішенням Господарського суду міста Києва від 27.04.2015 у справі № 910/4144/15-г з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРТ Медіа» повторно стягнуто грошові кошти у якості оплати послуг за листопад 2014 року.

Зокрема, позивач наголошує на тому, що відповідачем під час розгляду справи № 910/4144/15-г замовчано факт здійснення позивачем часткової оплати послуг за листопад 2014 у розмірі 200 000, 00 грн.

Так, відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом.

Разом з тим, як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного господарського суду міста Києва від 22.06.2015, апеляційним судом зазначено, що в матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надано доказів сплати заборгованості у розмірі 279 000, 00 грн. за надані послуги у листопаді 2014 року, як і не надано доказів складання дефектного акту у відповідності до п. 2.1.7 договору №05/06/13-П від 05.06.2013.

Таким чином, позивач не скористався передбаченим ст. 22 ГПК України правом подання доказів оплати послуг на підставі рахунку № 254 від 29.10.2014, як у суді першої інстанції, так і під час перегляду рішення суду Господарського суду міста Києва 27.04.20105 у справі № 910/4144/15-г в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Аналіз указаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти:

1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи;

2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Оскільки між сторонами у справі, було укладено договір №05/06/13-П про надання послуг з розміщення інформації від 05.06.2013, а кошти, які Товариство з обмеженою відповідальністю «ОРТ Медіа» просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська незалежна телерадіокомпанія «ЗАГРАВА», отримано останнім у якості оплати за послуги з розміщення інформації, що повинні бути надані за договором, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 ЦК України як безпідставне збагачення.

Правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов'язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Отже, посилання представника позивача на ст. 1212 Цивільного кодексу України є необґрунтованим, оскільки кошти відповідачем не були отримані без будь-яких правових підстав, а перераховані у якості оплати за надані послуги, відповідно відсутні підстави для стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 200 000, 00 грн.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 18.03.2016.

Суддя Бондарчук В.В.