РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016Справа №910/15665/15

За позовомПублічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Проект-А"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідача1) Товариство з обмеженою відповідальністю "АОН Україна", 2) Представництво "АОН Фіндленд Оі", 3) Товариство з обмеженою відповідальністю "Євразія Транс Сервіс", 4) Публічне акціонерне товариство "ІНГ Банк Україна", 5) Товариство з додатковою відповідальністю "Сініат", 6) Представництво Американської торгівельної палати в Україні, 7) Представництво "Файзер Ейч.Сі.Пі.Корпорейшн"
простягнення коштів

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Кучерявий Д.В. - представник за довіреністю;

від відповідача: Андрієць Г.О. - представник за довіреністю;

від третьої особи-3: Багмет І.І. - представник за довіреністю;

від третіх осіб-1, 2, 4, 5, 6, 7: не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ :

Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-А" (надалі - відповідач) про стягнення грошових коштів у сумі 1246832,59 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставним отриманням відповідачем орендної плати за оренду приміщень, належних позивачу на праві власності.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21 жовтня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ "Укрсоцбанк" залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 16 липня 2015 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.12.2015 постанову Київського апеляційного господарського суду від 21 жовтня 2015 року та рішення Господарського суду міста Києва від 16 липня 2015 року скасовано, справу передано до Господарського суду міста Києва на новий розгляд в іншому складі суду.

При цьому, як зазначено у вказаній постанові, при новому розгляді справи Господарському суду міста Києва слід перевірити та встановити, чи повідомляв банк відповідача про перехід права власності на спірне майно відповідно до вимог закону, якщо повідомляв, то коли саме та яким чином підтверджується повідомлення ТОВ "Проект-А".

Крім того, враховуючи, що вказане нерухоме майно перебувало в оренді, необхідно дослідити та з'ясувати: чи були повідомлені орендарі про набуття банком права власності на орендовані ними приміщення; коли, яким чином та якими документами підтверджується повідомлення орендарів про зміну власника орендованих приміщень. Також наголошено на необхідності витребувати та перевірити документи, які б підтверджували дату, розрахунковий період та суми сплати орендарями орендної плати за спірний період відповідачу.

Водночас, суд касаційної інстанції зазначив, що поза увагою судів та наданням правової оцінки залишились доводи відповідача про те, що він не був обізнаний про перехід до позивача права власності на нерухоме майно, продовжував нести тягар утримання спірного майна та дізнався про факт переходу права власності лише з листування з орендарями у липні 2013 року, а також про те, що позивач сам допустив прострочення у спірних правовідносинах, адже не вжив своєчасно дій щодо набуття прав орендодавця за вищевказаними договорами.

У результаті повторного автоматичного розподілу, справу №910/15665/15 передано на розгляд судді Грєховій О.А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2015 справу №910/15665/15 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 25.01.2016.

25.01.2016 позивачем через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подано: клопотання про витребування доказів; клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб; письмові пояснення по суті спору, в яких ПАТ «Укрсоцбанк» зазначило, що укладені ТОВ "Проект-А" договори оренди є недійсними в силу положень ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку». При цьому, за твердженням банку, факт обізнаності відповідача про реєстрацію права власності позивача на спірне нерухоме майно, встановлений адміністративними судами у справі №826/6017/13-а.

25.01.2016 відповідач через відділ діловодства суду подав письмові пояснення по справі, в яких вказав, що про факт переходу права власності до позивача він дізнався з листів орендарів, в яких вони повідомляли про нового власника орендованого майна та просили розірвати укладені договори оренди. Зокрема, лист від ТОВ "Євразія Транс Сервіс" отриманий 22.07.2013, від Представництва "Файзер Ейч.Сі.Пі.Корпорейшн" - 18.10.2013, від ТОВ "АОН Україна" - 26.11.2013. Від самого позивача листів чи інших повідомлень не надходило, що в свою чергу свідчить про прострочення кредитора згідно зі ст. 613 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.01.2016 розгляд справи відкладено на 08.02.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2016 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "АОН Україна", Представництво "АОН Фіндленд Оі", Товариство з обмеженою відповідальністю "Євразія Транс Сервіс", Публічне акціонерне товариство "ІНГ Банк Україна", Товариство з додатковою відповідальністю "Сініат", Представництво Американської торгівельної палати в Україні, Представництво "Файзер Ейч.Сі.Пі.Корпорейшн"; витребувано докази у третіх осіб; розгляд справи відкладено на 22.02.2016.

19.02.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення позовної заяви з додатками на адресу третіх осіб.

19.02.2016 від третьої особи-4 через відділ діловодства суду надійшли письмові пояснення, витребувані судом докази, а також клопотання про розгляд справи без її участі.

22.02.2016 до канцелярії суду третіми особами-3, 6 подано письмові пояснення по суті спору та витребувані судом докази.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2016 розгляд справи відкладено на 29.02.2016.

29.02.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від третьої особи-6 надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.02.2016 за клопотанням сторін та третьої особи-3 продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів; розгляд справи відкладено до 14.03.2016.

14.03.2016 позивач через відділ діловодства суду подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідача 1414193,76 грн.

14.03.2016 від відповідача через відділ діловодства суду надійшли додаткові письмові пояснення по справі, в яких він зазначив, що наразі право власності на будівлю адміністративно-побутового комплексу, розташованого за адресою: м. Київ, вулиця М.Амосова, 12 літера С, зареєстровано за ТОВ "Проект-А".

Розглянувши в судовому засіданні 14.03.2016 заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, суд дійшов наступного висновку.

Частина 4 статті 22 ГПК України визначає права, які належать лише позивачу. Так, відповідно до зазначеної норми права, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Як роз'яснено в абз. 1 п. 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Враховуючи те, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає до розгляду заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог.

Отже, оскільки заява позивача, прийнята господарським судом, то новою ціною позову, виходячи з якої розглядається спір є 1414193,76 грн.

Представник позивача в судовому засіданні 14.03.2016 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

У свою чергу, представник відповідача в засіданні господарського суду проти позовних вимог заперечив у повному обсязі.

Представник третьої особи-3 в судовому засіданні залишив вирішення спору на розсуд суду.

Треті особи-4, 6 в засідання суду не з'явилися, втім подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Треті особи-1, 2, 5, 7 також в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка третіх осіб-1, 2, 4-7 не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 14.03.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи-3, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", у зв'язку зі зміною організаційно-правової форми - ПАТ "Укрсоцбанк", (позикодавець) та Акціонерним товариством закритого типу "Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн", у зв'язку із зміною організаційно-правової форми - ПрАТ "Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн", (позичальник) укладено договір про надання невідновлюваної кредитної лінії № 18/062-КН.

У подальшому до кредитного договору внесено зміни та доповнення додатковими угодами №18/062-КН/1 від 24 січня 2008 року, №18/062-КН/2 від 18 березня 2008 року, №18/062-КН/З від 27 червня 2008 року та №18/062-КН/4 від 23 квітня 2010 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ "Укрсоцбанк" та ПрАТ "Спільне підприємство "Ен Ес Ай Констракшн" укладено іпотечні договори:

- від 13 червня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрований в реєстрі за №1423, за умовами якого в іпотеку банку передано адміністративно-побутову будівлю загальною площею 860,70 кв.м., розташовану за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12 (Літера А);

- від 24 січня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрований в реєстрі за №17, за умовами якого в іпотеку банку передано право оренди земельної ділянки площею 1,8374 га, кадастровий номер :72:214:0008, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4 (нині вул. Амосова, 12) у Солом'янському районі м. Києва з цільовим призначенням: для експлуатації та обслуговування комплексу нежитлових будівель виробничої бази з подальшою реконструкцією, та адміністративно-побутовий комплекс, що стане власністю іпотекодавця в майбутньому.

Будівництво адміністративно-побутового комплексу на земельній ділянці площею 1,8374 га, кадастровий номер :72:214:0008, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4 (нині вул. Амосова, 12) у Солом'янському районі м. Києва відбувалось в 2 черги.

Згідно з свідоцтвом № від 29 грудня 2009 року про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, виданого на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації від 8 грудня 2009 року, загальна площа будівлі становить 18405,0 кв.м. (І черга будівництва).

Згідно з сертифікатом серії КВ №7 від 1 червня 2011 року, виданим на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації №2 від 10 червня 2011 року, загальна площа корпусу №2 становить 20372,9 кв.м., загальна площа корпусу №3 - 3388,4 кв.м. (ІІ черга будівництва).

26 вересня 2008 року, незважаючи на наявність обмежень щодо обтяження зобов'язаннями предмету іпотеки, в тому числі щодо залучення до будівництва третіх осіб (інвесторів), відповідно до умов раніше укладених договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №18/062-КН від 13 червня 2007 року та іпотечного договору від 24 січня 2008 року, в порушення власних зобов'язань за вказаними договорами перед ПАТ "Укрсоцбанк" і без відома останнього, між ПрАТ "Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн" та ЗАТ "Проект-А" укладено інвестиційно-підрядний договір.

Відповідно до п. 1.1 ст. 1 інвестиційно-підрядного договору ПрАТ "Спільне підприємство "Ен Ес Ай Констракшн" зобов'язалось здійснити реконструкцію об'єкту, а саме: частини комплексу нежитлових будівель зі знесенням ветхого ангару та будівництво адміністративно-побутового комплексу (І-ша черга) за адресою вул. Грінченка, 4 (нинішня назва - вул. М.Амосова, 12) у Солом'янському районі міста Києва, ввести об'єкт в експлуатацію та передати у власність ЗАТ "Проект-А", тобто, інвестору, а інвестор, в свою чергу, зобов'язувався інвестувати грошові кошти для здійснення реконструкції об'єкту та отримати об'єкт у власність.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24 грудня 2009 року у справі №2/349 позовні вимоги ТОВ "Проект-А" задоволено повністю, визнано право власності на адміністративно-побутовий комплекс (літера С) загальною площею 18405 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, 12, та зобов'язано припинити дії, що порушують законні права власника адміністративно-побутового комплексу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14 листопада 2011 року у справі №2/349, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 30 травня 2012 року, рішення Господарського суду міста Києва від 24 грудня 2009 року скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Разом з цим, 24 лютого 2010 року ТОВ "Проект-А" отримано свідоцтво про право власності на адміністративно-побутовий комплекс (літера С) загальною площею 18405 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Амосова, 12.

17 лютого 2012 року між ПАТ "Фінексбанк" (іпотекодержатель) та ТОВ "Проект-А" (іпотекодавець) укладено іпотечний договір, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Новохатньою Н.С., за яким обтяжено адміністративно-побутовий комплекс (літера С) загальною площею 18405 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Амосова, 12.

У зв'язку з порушенням позичальником зобов'язань за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії №18/062-КН від 13 червня 2007 року у червні 2012 року ПАТ "Укрсоцбанк" звернулося до господарського суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на майно, відповідно до іпотечних договорів №17 від 24 січня 2008 року та №1423 від 13 червня 2007 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10 вересня 2012 року у справі №5011-66/7999-2012 за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" до ПрАТ "Спільне підприємство "Ен Ес Ай Констракшн" і ТОВ "Проект-А", третя особа - ПАТ "Фінексбанк", позовні вимоги задоволено, а саме: в рахунок часткового погашення заборгованості ПрАТ "Спільне підприємство "Ен Ес Ай Констракшн" перед ПАТ "Укрсоцбанк" у розмірі 458796000 гривень 00 коп. за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії №18/062-КН від 13 червня 2007 року звернуто стягнення на предмети іпотеки згідно іпотечного договору від 24 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрованого в реєстрі за №17, та іпотечного договору від 13 червня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрованого в реєстрі за №1423 - адміністративно-побутову будівлю загальною площею 860,70 кв.м., розташовану за адресою: м. Київ, вул. Амосова, 12 (Літера А); нежитловий будинок загальною площею 18405,0 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Амосова, 12 (Літера С); нежитловий будинок загальною площею 20372,9 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Амосова, 12; нежитловий будинок загальною площею 3388,4 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Амосова, 12, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за ПАТ "Укрсоцбанк" та шляхом визнання за ПАТ "Укрсоцбанк" права власності на адміністративно-побутову будівлю загальною площею 860,70 кв.м., розташовану за адресою: м. Київ, вул. Амосова, 12 (Літера А); нежитловий будинок загальною площею 18405,0 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Амосова, 12 (Літера С); нежитловий будинок загальною площею 20372,9 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Амосова, 12; нежитловий будинок загальною площею 3388,4 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Амосова, 12.

Вказане рішення залишено без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 14 листопада 2012 року та Вищого господарського суду України від 26 лютого 2013 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17 вересня 2012 року у справі №5011-33/8037-2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29 жовтня 2012 року та постановою Вищого господарського суду України від 4 лютого 2013 року, позов ПАТ "Укрсоцбанк" до ТОВ "Проект-А", ПАТ "Фінексбанк", треті особи - ПрАТ "Спільне підприємство "Ен Ес Ай Констракшн", приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Новохатня Н.С., задоволено частково, зокрема, визнано недійсним іпотечний договір, укладений 17 лютого 2012 року між ТОВ "Проект-А" та ПАТ "Фінексбанк".

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 червня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2013 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 березня 2015 року, відмовлено у задоволенні позову ТОВ "Проект-А" про скасування рішення Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на будівлю адміністративно-побутового комплексу (літера С), загальною площею 18405,0 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Амосова, 12, за третьою особою - ПАТ "Укрсоцбанк", зобов'язання Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві внести до Державного реєстру прав відповідний запис про реєстрацію права власності на будівлю адміністративно-побутового комплексу (літера С), загальною площею 18405,0 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Амосова, 12, за ТОВ "Проект-А" на підставі заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень (реєстраційний номер: 16730, дата і час реєстрації заяви: 11 січня 2013 року 14:39:51) та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер: 47738 від 16 січня 2013 року 14:12:31).

Обґрунтовуючи позовні вимоги у даній справі, ПАТ "Укрсоцбанк" посилається на те, що на підставі рішення Господарського суду міста Києва у справі №5011-66/7999-2012 за позивачем зареєстровано право власності, зокрема, на нежитловий будинок загальною площею 18405,0 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, 12 (Літера С); нежитловий будинок загальною площею 20372,9 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, 12, за реєстровими номерами 996480000 та 0, однак, після реєстрації відповідач продовжував здавати в оренду вказані приміщення та отримувати грошові кошти від здачі їх в оренду, що порушує конституційні права ПАТ "Укрсоцбанк" на власність та відповідні недоторкані права власника, в тому числі на отримання доходу від свого майна.

Розраховуючи суму позову, позивач виходив з розміру орендованого приміщення, а також розміру орендної плати (з квітня 2013 року по червень 2013 року включно), яку сплачували треті особи.

Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Разом з тим, положеннями ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

При цьому, датою і часом державної реєстрації прав та їх обтяжень вважається дата і час реєстрації відповідної заяви (ч. 12 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Згідно з ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України).

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства (ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України власність зобов'язує.

Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" набуло право власності на нежитловий будинок загальною площею 18405,0 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, 12 (Літера С); нежитловий будинок загальною площею 20372,9 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, 12.

01 квітня 2013 року право власності на нерухоме майно було зареєстроване за позивачем в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за реєстровими номерами 996480000 та 0.

Доводи відповідача про те, що на час розгляду даної справи спірне майно зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Проект-А", суд не приймає до уваги, оскільки останнім не спростовано, що протягом квітня-червня 2013 року нежитловий будинок загальною площею 18405,0 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, 12 (Літера С) та нежитловий будинок загальною площею 20372,9 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, 12, належали Публічному акціонерному товариству "Укрсоцбанк" на праві власності.

Як передбачено в частинах першій та другій статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

З огляду на ст. 1212 ЦК України суб'єктами в кондикційному зобов'язанні є, з одного боку, власник майна (титульний володілець), який у зобов'язанні має право вимоги та виступає кредитором, а з іншого, - набувач майна, який виступає боржником.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов'язання.

Характерною особливістю кондикційних зобов'язань є те, що підстави для їх виникнення мають широкий спектр: зобов'язання можуть виникати як з дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов'язання, так і третіх осіб, з дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов'язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним або недобросовісним.

Кондикційне зобов'язання виникає за таких умов:

1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);

2) набуття чи збереження майна відбулося без правової підстави, або підстава, на основі якої майно набувалося, згодом відпала.

Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред'явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов'язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Узагальнюючи викладе, можна дійти висновку про те, що кондикція - позадоговірний зобов'язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб'єктним складом підпадає під визначення зобов'язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 березня 2016 року у справі №6-3090цс15.

Відповідно до ч. 1 ст. 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Слід відзначити, що в кондиційних зобов'язаннях, важливу роль відіграє суб'єктивна складова поведінки набувача майна. Конструкція «набувач дізнався чи міг дізнатися про безпідставність свого володіння» закликає набувача майна не бути самовпевненим, зобов'язує його діяти обачно, розсудливо, вживаючи законних заходів для з'ясування підстав свого володіння майном.

Добросовісність набувача в кондикційних зобов'язаннях самостійного правового значення не має, але суб'єктивна складова його поведінки враховується при визначенні періоду, за який набувач зобов'язаний відшкодувати потерпілому доходи, які він одержав чи міг одержати від майна.

Як встановлено постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2013 року у справі №826/6017/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Проект-А» до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа - ПАТ «Укрсоцбанк» про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зобов'язання вчинити дії, позивач (ТОВ «Проект-А»), звернувшись до відповідача із заявою від 08.04.2013 про надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отримав від нього рішення №1481958 від 08.04.2013 про відмову у наданні інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки із заявою звернулась неналежна особа (даний об'єкт нерухомості зареєстрований за іншим власником).

Отже, з урахуванням обставин, встановлених адміністративним судом у справі №826/6017/13-а, які в силу ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України є преюдиційними, а також приймаючи до уваги сам факт звернення ТОВ «Проект-А» до Окружного адміністративного суду міста Києва у квітні 2013 року з позовом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на будівлю адміністративно-побутового комплексу (літера С), загальною площею 18405,0 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вулиця Амосова Миколи (Протасів Яр), будинок 12, за ПАТ «Укрсоцбанк», Господарський суд міста Києва виходить з того, що відповідач дізнався про володіння з 01.04.2013 спірним майном без достатньої правової підстави не пізніше 08 квітня 2013 року.

Проте, дізнавшись про реєстрацію права власності на спірне майно за Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк", відповідач продовжував приймати орендні платежі від третіх осіб.

Здійснюючи відповідні розрахунки доходів, що підлягають виплаті набувачем на користь потерпілого, слід узяти до уваги таке. Якщо доходи були одержані набувачем реально, то враховується розмір реальних доходів, підтверджених відповідними доказами про їх одержання. Якщо ж набувач не одержував реальних доходів, хоча й міг одержати, або розмір доходів встановити неможливо, то слід виходити зі звичайних цін та/або розміру плати, що склалася на ринку аналогічних (максимально подібних) речей, товарів, робіт, послуг у відповідному регіоні.

Матеріалами справи, зокрема, платіжними дорученнями про сплату орендних платежів Товариством з обмеженою відповідальністю "Євразія Транс Сервіс", Публічним акціонерним товариством "ІНГ Банк Україна", Представництвом Американської торгівельної палати в Україні, а також копіями договорів, укладеними відповідачем з третіми особами, підтверджується заявлений позивачем розмір одержаних ТОВ «Проект-А» доходів (як реальних, так і тих, що відповідач міг одержати від оренди спірного майна).

Разом з тим, суд виходить з презумпції правомірності договорів оренди, оскільки питання їх недійсності в силу ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» не є предметом розгляду даної справи.

Стосовно доводів відповідача про те, що протягом квітня-червня 2013 року він продовжував нести тягар утримання спірного майна, суд зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Проект-А» має право звернутися до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" з вимогою про відшкодування зроблених відповідачем необхідних витрат на майно від часу, з якого він зобов'язаний повернути доходи, в порядку ч. 1 ст. 1214 Цивільного кодексу України.

Щодо обставин повідомлення орендарів про набуття банком права власності на орендовані ними приміщення, а також обставин не вжиття позивачем своєчасно дій щодо набуття прав орендодавця за вищевказаними договорами, і як наслідок посилань відповідача на ст. 613 ЦК України, суд зазначає наступне.

Оскільки підставою даного позову є стягнення з відповідача 1414193,76 грн. в порядку ст. 1212, 1214 Цивільного кодексу України, а положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, питання несвоєчасного повідомлення орендарів про набуття права власності банком на орендовані ними приміщення в даному випадку не має правового значення.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог статей 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги або свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України 21.02.2013 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» роз'яснено, що у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Отже, судовий збір за позовом, з урахуванням збільшення розміру позовних вимог, а також судового збору, сплаченого позивачем за подачу апеляційної та касаційної скарги, покладається на відповідача і складає 69839,38 грн.

Керуючись ст. 43, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-А" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпропетровськ, вулиця Глінки, будинок 2, офіс 504; ідентифікаційний код 33835197) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (03150, м. Київ, вулиця Ковпака, будинок 29; ідентифікаційний код 00039 (один мільйон чотириста чотирнадцять тисяч сто дев'яносто три) грн. 76 коп. основного боргу та 69839 (шістдесят дев'ять тисяч вісімсот тридцять дев'ять) грн. 38 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.03.2016.

Суддя О.А. Грєхова