ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"15" березня 2016 р. Справа № 903/845/15

Суддя господарського суду Волинської області Дем'як Валентина Миколаївна, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор-холдінг"

про розстрочку виконання рішення господарського суду від 01.09.2015р. та постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 24.11.2015р.

у справі за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор-холдінг"

про стягнення 18 805 898,13 грн. заборгованості із виплати частки в статутному капіталі

Представники:

від заявника (боржника): Мартіросян А.Г. - довіреність за вих. №343 від 24.12.2015р.

від позивача (стягувача): ОСОБА_3 - довіреність від 14.03.2016р.

Встановила: 09.03.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Гербор-холдінг" звернулося із заявою до суду про розстрочку виконання рішення суду від 01.09.2015р. та постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 24.11.2015р. відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України та ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" терміном на 3 роки з квітня 2016р. по листопад 2018р. рівними частинами.

В обґрунтування підстав для розстрочення рішення та постанови посилається на неможливість виконати рішення суду про стягнення на користь ОСОБА_1 3572045,38грн. шляхом перерахування коштів з рахунків товариства без їх блокування з боку ДВС .

Разом з тим, ситуація яка склалась із фактичним виконанням даного рішення поставила підприємство перед загрозою банкрутства. Звернення стягнення на майно є неможливим, оскільки підприємство має кредити та все майно перебуває у заставі, всі рахунки підприємства є арештовані, що повністю блокує можливість займатись господарською діяльністю.

Боржник доводить, що виконати рішення суду можливо за умови відновлення роботи підприємства та поетапної виплати заборгованості, про те на умовах коли робота підприємства заблокована це є неможливим.

В судовому засіданні представник боржника подав письмові пояснення за вх. №01-54/2215/16 від 15.03.2016р., в яких просить розстрочити виконання рішення суду від 01.09.2015р. та постанови Рівненського апеляційного суду від 24.11.2015р. на один календарний рік, при цьому стягнення здійснювати рівними частинами, по 209163,97грн. щомісячно в останній день місяця.

Представник стягувача на вимогу ухвали суду від 09.03.2016р. письмових пояснень по суті заяви не подав. В судовому засіданні в наданні розстрочки просить відмовити, оскільки вважає, що підстави для її надання відсутні.

Заслухавши пояснення стягувача та боржника, дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження ВП №49611785 по виконанню наказу №903/845/15-1 від 07.12.2015р., господарський суд, -

в с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Волинської області від 01.09.2015 року у вказаній справі постановлено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор-холдінг" ( м.Володимир-Волинський, вул.Луцька,211 А, ) 30 855,53 грн. - 3 % річних, 42570 грн. - індексу інфляції, а всього 456 025,53 грн. заборгованості та 6 840,38 грн. в повернення витрат по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1). В решті позову відмовити.

24.11.2015р. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Резолютивну частину рішення викладено у наступній редакції:

"1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор-Холдінг" (44700, Волинська область, м.Володимир-Волинський, вул.Луцька, 211А, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 2166241грн. 49коп. частини прибутку, з урахуванням утриманого податку з доходів фізичних осіб, одержаного відповідачем у 2013 році, 1287799грн. 99коп. інфляційних втрат, 63203грн. 90коп. 3% річних, всього - 3517245грн. 38коп., 13668грн. 07коп. судових витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити."

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор-Холдінг" (44700, Волинська область, м.Володимир-Волинський, вул.Луцька, 211А, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 13085грн. 54коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

На виконання даного рішення від 01.09.2015р. та постанови від 24.11.2015р. судом було видано наказ № 903/845/15-1 від 07.12.2015р. про його примусове виконання.

З матеріалів виконавчого провадження ВП №49611785 по виконанню наказу №903/845/15-1 від 07.12.2015р. слідує, що в ході його примусового виконання на користь стягувача перераховано 915618,91грн., 91561,89грн. - виконавчого збору та 97,02грн. - витрат на проведення виконавчих дій, а всього стягнуто з боржника 1007277,82грн.

Разом з тим, процес примусового виконання рішення суду та вжиття заходів примусового виконання рішення, таких як накладення арешту на рахунки (постанова ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 29.02.2016р.) та майно боржника (постанова ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 10.12.2015р.) дестабілізувало його роботу, що спричинило низку негативних наслідків, зокрема, невиплату заробітної плати працівникам товариства, несплату обов'язкових платежів до бюджету та соціальних фондів, виплату зобов'язань за кредитами, що підтверджується документами бухгалтерського обліку.

В кінцевому результаті блокування роботи підприємства може призвести до невиконання рішення суду про розстрочення якого просить боржник.

У відповідності до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, господарський суд, який видав виконавчий документ, розглядає це питання в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, змінити спосіб та порядок його виконання.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, а тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України і за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його виконання, має право розстрочити виконання рішення. Тобто, до заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Згідно з положеннями постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання. Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання.

Розстрочка - це виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі, строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Пунктом 7.2 зазначеної постанови визначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Пленум Верховного Суду України у п.10 Постанови від 26.12.2003р. №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" зауважив, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Визначальним фактором при наданні розстрочки є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання рішення суду.

Отже, виходячи із наведеного, законодавець та вищі судові інстанції у будь-якому випадку пов'язують можливість розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, матеріалів виконавчого провадження ВП №49611785 по виконанню наказу №903/845/15-1 від 07.12.2015р. ТзОВ «Гербор-холдінг» добровільно здійснило розрахунки із учасником товариства ОСОБА_1 в цілому на суму 20421328,00грн. та 915618,91грн. при примусовому виконанні наказу. Залишок несплаченого боргу, який встановлений рішенням суду становить 2656426,47грн.

Отже, боржник не ухиляється від сплати заборгованості перед стягувачем.

Разом з тим, згідно ст. 124 Конституції України, ст.115 Господарського процесуального кодексу України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Однак, враховуючи блокування роботи боржника через накладення арешту на рахунки та майно боржника, реальну загрозу доведення його до банкрутства, суд вважає, що наведені боржником обставини підтверджують винятковість випадку та виступають обставинами, необхідними для розстрочення виконання рішення суду від 01.09.2015р. та постанови Рівненського апеляційного суду від 24.11.2015р., що забезпечить його виконання в цілому та не порушить при цьому права інших осіб.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає за можливе заяву ТзОВ "Гербор-холдінг" задовольнити частково та розстрочити виконання рішення суду від 01.09.2015р. та постанови Рівненського апеляційного суду від 24.11.2015р. у справі №903/845/15 терміном на 9 місяців до 31 грудня 2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву ТзОВ "Гербор-холдінг" про розстрочення виконання рішення господарського суду Волинської області від 01.09.2015р. та постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 24.11.2015р. у справі №903/845/15 задоволити частково.

2. Виконання рішення господарського суду Волинської області від 01.09.2015р. та постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 24.11.2015р. у справі №903/845/15 розстрочити строком до 31.12.2016р. відповідно до графіку:

1. квітень 2016 року - 295158,50 грн.;

2. травень 2016 року - 295158,50 грн.;

3. червень 2016 року - 295158,50 грн.;

4. липень 2016 року - 295158,50 грн.;

5. серпень 2016 року - 295158,50 грн.;

6. вересень 2016 року - 295158,50 грн.;

7. жовтень 2016 року - 295158,50 грн.;

8. листопад 2016 року - 295158,50 грн.;

9. грудень 2016 року - 295158,50 грн.

Суддя В. М. Дем`як