КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2016 р. Справа№ 910/3395/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

За участю представників:

Від стягувача: не з'явився;

Від боржника: Ковальський С.В.- представник;

Юрко О.Є.-представник;

Від третьої особи: Миронюк О.А.-представник;

Від Департаменту ДВС:Тітова О.Л.-представник;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства „Київпастранс"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.02.2016

за скаргою Комунального підприємства "Київпастранс"

на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

у справі № 910/3395/14 (суддя Морозов С.М.)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Сіті Транспорт Групп"

до Комунального підприємства „Київпастранс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівські автобусні заводи" (надалі також - позивач) звернулось до суду з позовом про зобов'язання Комунального підприємства "Київпастранс" (надалі також - відповідач) виконати умови Договору №06/24-08 про закупівлю від 16.12.2008р. та прийняти 11 автобусів (А191F0) і оплатити їх вартість на загальну суму 14 316 500,00 грн.

Під час перебування справи в провадженні позивачем було уточнено позовні вимоги та викладено їх наступним чином: зобов'язати відповідача виконати умови Договору №06/24-08 про закупівлю від 16.12.2008р. та прийняти 15 автобусів (А191F0), оплатити їх вартість на загальну суму 19 522 500,00 грн. та стягнути з відповідача 13 222 311,94 грн. понесених збитків.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.05.2014р. позовні вимоги в справі №910/3395/14 було задоволено частково та зобов'язано Комунальне підприємство "Київпастранс" виконати умови Договору про закупівлю №06/24-08 від 16.12.2008р. та прийняти від Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські автобусні заводи" автобуси (А191F0) в кількості 15 (п'ятнадцять) одиниць, а також стягнуто з Комунального підприємства "Київпастранс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські автобусні заводи" вартість 15 (п'ятнадцяти) одиниць автобусів (А191F0) в розмірі 19 522 500,00 грн., збитки в розмірі 4 880 949,67 грн. та судовий збір в розмірі 73 080,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2014р. виправлено описку, допущену в п. 2 вступної та резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2014р. та п. 2 рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2014р. в справі №910/3395/14.

На виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва видано відповідні накази від 10.06.2014р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2014р. у справі №910/3395/14 здійснено заміну сторони виконавчого провадження - стягувача - з Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські автобусні заводи" () на Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіті Транспорт Груп" ().

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2015р. у справі №910/3395/14 здійснено заміну сторони виконавчого провадження - стягувача - з Товариства з обмеженою відповідальністю „Сіті Транспорт Груп" () на Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіті Транспорт Групп" ().

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2015р. частково задоволено заяву Комунального підприємства „Київпастранс" про роз'яснення рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2014р. у справі №910/3395/14 та роз'яснено Комунальному підприємству "Київпастранс" резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2014р. у справі №910/3395/14 шляхом зазначення, що згідно умов Договору про закупівлю №06/24-08 від 16.12.2008р., а саме розділу 2, передбачено зустрічне виконання зобов'язань сторін Договору про закупівлю №06/24-08 від 16.12.2008р., а саме продавця та покупця, за якими оплата автобусів (А191F0) в кількості 15 (п'ятнадцять) одиниць на загальну суму в розмірі 19 522 500,00 грн. обумовлена їх попередньою поставкою.

09.12.2015р. до Господарського суду міста Києва надійшла скарга Комунального підприємства "Київпастранс" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.12.2015р. вказану скаргу з доданими до неї матеріалами повернуто без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

17.12.2015р. вказана скарга Комунального підприємства „Київпастранс" на дії органу виконання судових рішень надійшла до суду повторно, відповідно до якої боржник просить суд визнати дії державного виконавця органу виконання судових рішень неправомірними та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 19.11.2015р.

Зазначена скарга мотивована тим, що в порушення вимог Закону України „Про виконавче провадження" державним виконавцем не було винесено постанову про зміну сторони виконавчого провадження, натомість 19.11.2015 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника ВП №44517273, в рамках зведеного провадження ВП №43114186 із зазначенням стягувача ТОВ „Сіті Транспорт Груп" та коду ЄДРПОУ ТОВ „Сіті Транспорт Групп". Зважаючи на те, що в оскаржуваній постанові зазначено дві різні юридичні особи, скаржник просив суд першої інстанції її скасувати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2016 скаргу Комунального підприємства „Київпастранс" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі №910/3395/14 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо зазначення в постанові про арешт коштів боржника від 19.11.2015р. ВП №44517273 невірної назви стягувача.

Зобов'язано Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснити виконавчі дії з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.06.2014р. у справі №910/3395/14 передбачені законом України "Про виконавче провадження".

В іншій частині в задоволенні скарги Комунального підприємства "Київпастранс" відмовлено.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу місцевого господарського суду скасувати.

Водночас Комунальним підприємством "Київпастранс" заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, у зв'язку з несвоєчасним отриманням оскаржуваної ухвали.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Комунального підприємства „Київпастранс" у справі №910/3395/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В, суддів Тищенко А.І. та Михальської Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.02.2016 апеляційну скаргу Комунального підприємства „Київпастранс" поновлено строк на апеляційне оскарження, прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 15.03.2016.

В судовому засіданні 15.03.2016 учасники судового процесу надали свої пояснення по справі, представник ТОВ „Сіті Транспорт Групп", що являється правонаступником ТОВ „Львівські автобусні заводи" в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі.

Як зазначено у пункті 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Відповідно до пункту 3.9.1. вказаної постанови, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 лютого 2013 року № 28 оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, копії ухвали Київського апеляційного господарського суду від 29.02.2016 у справі № 910/3395/14 були надіслані учасникам судового процесу на адреси, зазначені в апеляційній скарзі, що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників стягувача.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 26.08.2014р. державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №44517273.

Відповідно до ст. 57 закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

19.11.2015р. державним виконавцем на підставі ст. 57 закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про арешт коштів боржника.

Відповідно до ст. 8 закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Як було зазначено вище, судом двічі було замінено стягувача у виконавчому провадженні по примусовому виконанню наказу суду від 10.06.2014р. (ухвали суду від 18.11.2014р. та від 24.02.2015р.).

Так, відповідно до ухвали суду від 24.02.2015р. стягувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіті Транспорт Групп" ().

Натомість, в постанові державного виконавця про арешт коштів боржника від 19.11.2015р. ВП №44517273 стягувачем зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіті Транспорт Груп" ().

Згідно з частиною 1 статті 90 Цивільного кодексу України, юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму.

Найменування юридичної особи є одним з необхідних засобів їх індивідуалізації, що дозволяє відрізнити одне з них від іншого.

Частиною п'ятою статті 90 Цивільного кодексу України, визначено, що юридична особа не має права використовувати найменування іншої юридичної особи.

Код ЄДРПОУ - унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України. Код ЄДРПОУ зберігається за суб'єктом, якому він присвоєний, протягом усього періоду його існування і є єдиним. Він є обов'язковим для використання в усіх видах звітних та облікових документів суб'єкта господарювання і зазначається на його печатках та штампах. У всіх документах - адміністративних, фінансових чи інших, де фігурує підприємство (організація), обов'язково вказується ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ.

Відповідно до абзацу ґ підпункту 1.5.1 пункту 1.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 постанова як окремий документ затверджується начальником відділу або його заступником та скріплюються печаткою.

Проте як вбачається з матеріалів справи, постанова про арешт коштів боржника від 19.11.2015 не затверджена ані начальником відділу, ані його заступником.

Також не відповідає дійсності розмір стягнення за зведеним виконавчим провадженням, оскільки, залишок боргу по зведеному виконавчому провадженню ВП № 43114186 станом на 30.11.2015 складає 24 995 352,27 грн., а не 25 091 053,48 грн., як зазначено в постанові про арешт коштів боржника.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова про арешт коштів боржника винесена з порушенням вимог чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини другої статті 20 Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Пунктом 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 визначено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведене, а також проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи та заслухавши пояснення учасників судового процесу, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку про скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 09.02.2016 у даній справі та задоволенню апеляційної скарги Комунального підприємства „Київпастранс".

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Комунального підприємства „Київпастранс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.02.2016 у справі № 910/3395/14 задовольнити.

2.Скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.02.2016 у справі № 910/3395/14.

3.Прийняти нове рішення, яким визнати оскаржувані дії старшого державного виконавця Кошкера І.А. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України неправомірними. Скасувати Постанову Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника від 19.11.2015.

4.Матеріали справи № 910/3395/14 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська