ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2016 р. Справа № 923/30/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Немченко Л.М. при секретарі Ковтун В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом державного підприємства "Цюрупинське лісомисливське господарство", м. Цюрупинськ Херсонської області

до державного підприємства "Збур'ївське лісомисливське господарство", с. Нова Збур'ївка Херсонської області

про стягнення 19451 грн. 40 коп.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, уповн. представник, довіреність № 567 від 22.10.2015р.;

від відповідача: ОСОБА_2, адвокат, ордер ХС № 67312 від 21.01.2016р.

Державним підприємством "Цюрупинське лісомисливське господарство" (позивач) заявлено позов до державного підприємства "Збур'ївське лісомисливське господарство" (відповідач) про стягнення заборгованості у загальній сумі - 19451 грн. 40 коп.

Представник позивача підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі та надав копії претензій.

Представник відповідача проти позову заперечує, надав заяву про застосування строків позовної давності.

Після закінчення розгляду справи в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

23 жовтня 2009 року Державним підприємством «Цюрупинське лісомисливське господарство» було відпущено Державному підприємству «Збурївське лісомисливське господарство» (Відповідач) товар (сіянці сосни кримської) на суму 5250 грн.

Відповідачу 3 листопада 2010 року було відпущено товар (сіянці сосни кримської) на суму 13 322,4 грн.

В серпні 2011 року на адресу відповідача була направлена Претензія №22 від 21 вересня 2011 року щодо оплати заборгованості у загальній сумі 18572,40 грн. (5250 грн. + 13322,40 грн.).

02 серпня 2011 року Відповідачу було відпущено товар (фастак) на суму 579 грн.

В жовтні 2013 року Відповідачу було направлено ОСОБА_1 звірки взаємних розрахунків, згідно якого заборгованість станом на 01.10.2013 р. становила 19151, 40 грн., яка включає в себе:

- 5250 грн. (сіянці сосни кримської, ТТН №012187 від 23 жовтня 2009р.);

- 13 322,40 грн. (сіянці сосни кримської, ТТН №017780 від 13 листопада 2010р.);

- 579 грн. (фастак, накладна № 111 від 02 серпня 2011 р.).

На думку позивача, дану суму заборгованості Відповідач визнав, про це свідчить ОСОБА_1 звірки взаємних розрахунків від 01 жовтня 2013 року, підписаний та скріплений печатками обома сторонами.

В січні 2014 року Відповідачу була направлена Претензія на суму 19151,40 грн. згідно ОСОБА_1 звірки взаємних розрахунків станом на 01.10.2013 року. Але ніяких дій щодо погашення боргу не відбулося.

06 березня 2014 року Відповідачу було відпущено товар (сіянці акації білої) на суму 3300 грн.

В квітні 2014 р. Відповідач сплатив 3000 грн. за сіянці акації білої, отриманого за ТТН №028178 від 06 березня 2014 р.

Станом 01 липня 2014 р. сума заборгованості на користь Позивача становила вже 19 451,40 грн. яка включала в себе:

- 5250 грн. (сіянці сосни кримської, ТТН №012187 від 23 жовтня 2009р.);

- 13 322,40 грн. (сіянці сосни кримської, ТТН №017780 від 13 листопада 2010р.);

- 579 грн. (фастак, накладна № 111 від 02 серпня 2011р.);

- 300 грн. (сіянці акації білої, ТТН №028178 06 березня 2014р.).

В липні 2014р. відповідачу було направлено ОСОБА_1 звірки взаємних розрахунків станом на 01.07.2014р. за яким сума заборгованості на користь Позивача становила 19 451 грн., але Відповідач даний борг вже не сплатив.

У зв'язку з цим, позивач звернувся до суду з позовом, за яким просить стягнути зазначену суму боргу. Свої вимоги позивач обґрунтував нормами ст.193 ГК України, ст.252.509 ЦК України.

До теперішнього часу Відповідач не здійснив сплату за поставлений товар в повній мірі.

Відповідно ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Частиною 2 вище зазначеної статті цього ж кодексу передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його не допускається, якщо інше не встановлене договором або Законом.

У статті 509 цього ж кодексу встановлено, що боржник, зобовязаний чинити на користь кредитора певну дію, сплатити борг, а кредитор має право вимагати від божника виконання його обовязку.

Відповідач подав заяву про застосуванні строку позовної давності при розгляді цієї справи, у відповідності до чинного законодавства

Статтею 257 Цивільного кодексу України визначено часові межі реалізації захисту свого права або інтересу у судовому порядку в 3 роки.

Відповідно до статті 256 ЦК України під позовною давністю розуміється строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України наслідками пропущення строку позовної давності є відмова суду у задоволенні позову.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги те, що відповідно до частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України сплив строку позовної давності є самостійною підставою для відмови в позові незалежно від того, чи дійсно права позивача порушені та те, що цивільно-правовий інститут позовної давності належить до інститутів матеріального права, а також, те що відповідно до ст. 266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Стаття 251 Цивільного кодексу України визначає, що строком позовної давності є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Стаття 252 ЦК України визначає, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Оскільки за матеріалами справи, сторони не надали докази погодження порядку розрахунків між сторонами, суд керується нормами ч.2 ст.530 ЦК України, згідно якої якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний термін від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору із актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивач належним чином заявив претензію № 556 25.07.2012 р. про стягнення 18746 грн.40 коп., яку відповідач отримав 27.07.2012 р., що підтверджено поштовим повідомленням.

Суд прийшов до висновку, що з 04.08.2012 р. (27.07.2012+ 7 днів для добровільної сплати) почав перебіг строків позовної давності щодо поставлених сіянців сосни кримської, які були поставлені за ТТН № 12187 від 23.10.2009 р. та ТТН № 017780 від 13.11.2010 р. та фастаку за накладною № 111 від 02.08.2011 р.

Таким чином, трьохрічний строк давності закінчив перебіг 04.08.2015 р., позов про стягнення позивачем заявлено 13.01.2016 р., тобто поза межами строків позовної давності. У зв'язку з цим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимогу цій частині позовних вимог.

Доводи позивача, що складання акту звірки є свідчення визнання відповідачем заборгованості та переривання строків позовної давності, суд до уваги не приймає, виходячи із наступного.

Факт здійснення господарських операцій фіксується у первинних документах згідно зі ст.9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України. Підписаний акт звірки не заперечує існування боргу. Відповідно до ст.10 згаданого Закону для забезпечення достовірності данних бухгалтерського обліку та фінансової звідності підприємства зобов'язані проводити інвентаризацію активів та зобов'язань, під час якої перевіряється і документально підтверджується їх наявність. Інвентаризація проводиться шляхом їх звіряння. У зв'язку з цим акт звірки підтверджує наявність таких грошових зобов'язань, не заперечує існування боргу, але не може бути доказом визнання боргу.

Що стосується боргу на суму 300 грн., який залишився за поставлені сіянці акації білої за ТТН № 028178 від 06.03.2014 р., то позивач не довів, що у відповідача виникли грошові зобов'язання за цим боргом, оскільки позивач не надав докази заявлення вимоги про сплату заборгованості, тому в цій частині суд відмовляє, оскільки ці позовні вимоги заявлені передчасно.

Судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1.В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 16.03.2016 р.

Суддя Л.М. Немченко