РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016Справа №910/932/15-г

За позовом Прокурора Солом'янського району міста Києва в інтересах держави в особі:

1. Київської міської ради

2. Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Плюс»

Про стягнення 1 262 275,86 грн., дострокове розірвання договору, виселення та повернення майна

Головуючий суддя Ващенко Т.М.

Суддя Лиськов М.О.

Суддя Босий В.П.

Представники учасників судового процесу:

Від прокуратури: Колодяжна А.В. посвідчення № 036177 від 04.11.15.

Від позивача-1: Самелюк К.О. представник за довіреністю № 225-КМР-4594 від 25.12.15.

Від позивача-2: Деревицька Н.В. представник за довіреністю № 108-574 від 13.01.16.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Прокурор Солом'янського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради та Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Плюс" про стягнення 1 262 275,89 грн., дострокове розірвання договору, виселення та повернення майна.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.03.15. у справі № 910/932/15-г (залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.06.15.) позов задоволено повністю та:

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Плюс" на користь міського бюджету 1 187 364,83 грн. основного боргу, 74 911,06 коп. пені;

- розірвано Договір оренди цілісного майнового комплексу від 15.05.08., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Світ Плюс" та Солом'янською районною в м. Києві державною адміністрацією;

- розірвано Додаткову угоду № 1 від 23.12.09. до Договору оренди цілісного майнового комплексу від 15.05.08., укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Світ Плюс" та Солом'янською районною в м. Києві державною адміністрацією;

- розірвано Додаткову угоду № 2 від 02.04.13. до Договору оренди цілісного майнового комплексу від 15.05.08., укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Світ Плюс" та Солом'янською районною в м. Києві державною адміністрацією;

- зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Світ Плюс" передати Солом'янській районній в м. Києві державній адміністрації по акту приймання-передачі цілісний майновий комплекс плодоовочевої бази Комунального підприємства "Світ" Солом'янського району міста Києва, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Молодогвардійська, 32;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Плюс" на користь Державного бюджету України 30 117,52 грн. судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.09.15. вказані рішення та постанову скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Розпорядженням № 04-23/1502 від 30.09.15. було призначено повторний автоматичний розподіл справи, відповідно до якого справу № 910/932/15-г передано для розгляду судді Ващенко Т.М.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.10.15. суддею Ващенко Т.М. прийнято справу № 910/932/15-г до свого провадження та призначено її до розгляду на 22.10.15

21.10.15. позивачем-2 через відділ діловодства суду було подано письмові пояснення по справі.

За результатами судового засідання 22.10.15.,19.11.15. на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи було відкладено на 19.11.15., 03.12.15., про що судом було прийнято відповідні ухвали.

03.12.15. позивачем-2 через відділ діловодства суду було подано письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 03.12.15. відповідачем було подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує та просить суд застосувати позовну давність до вимог про стягнення штрафних санкцій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.15. продовжено строк вирішення спору у справі на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 16.12.15.

15.12.15. позивачем-2 через відділ діловодства суду було подано письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 16.12.15. позивачем-1 було подано письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 16.12.15. суд дійшов висновку про призначення колегіального розгляду справи, про що прийняв відповідну ухвалу.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 17.12.15., визначений склад колегії суддів для розгляду справи № 910/932/15-г: головуючий суддя Ващенко Т.М., суддя Лиськов М.О. та суддя Босий В.П.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.15. вказаною колегією суддів прийнято дану справу до свого провадження та призначено її до розгляду на 04.02.16.

04.02.16. позивачем-2 через відділ діловодства суду було подано письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 04.02.16. на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 23.02.16.

Крім того, ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.16. на підставі ст. 69 ГПК України було продовжено строк вирішення спору у справі на п'ятнадцять днів.

23.02.16. відповідачем через відділ діловодства суду було подано письмові пояснення по справі, в яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ Плюс» просить суд зменшити розмір пред'явленої до стягнення пені.

В судовому засіданні 23.02.16. позивачем-2 було подано письмові пояснення, в яких Солом'янська районна в місті Києві державна адміністрація вказує на те, що станом на 23.02.16. основний борг відповідачем погашено, пеню не сплачено.

В судовому засіданні 23.02.16. на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 15.03.16., про що учасники судового процесу були повідомлені під розписку.

В судовому засіданні 15.03.16. прокуратура вказала на те, що сума основного боргу відповідачем сплачена та просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Плюс» суму пені, розірвати Договір оренди від 15.05.08., додаткові угоди № 1 та № 2 до нього та зобов'язати відповідача повернути позивачу-2 орендоване майно.

Представники позивачів в судовому засіданні 15.03.16. підтримали позовні вимоги прокуратури та зазначили, що сума основного боргу відповідачем сплачена.

Відповідач в судове засідання 15.03.16. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/932/15-г.

В судовому засіданні 15.03.16. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників прокуратури та позивачів, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі розпорядження Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації № 686 від 21.04.08, між Солом'янською районною у м. Києві державною адміністрацією (Орендар) та відповідачем (Орендодавець) було укладено Договір оренди цілісного майнового комплексу № б/н від 15.05.08. (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. вказаного Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування цілісний майновий комплекс плодоовочевої бази Комунального підприємства «Світ» Солом'янського району міста Києва, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Молодогвардійська, 32 (далі - Підприємство).

Згідно з п. 2.1 Договору Орендар вступає у строкове платне користування Підприємством у термін, вказаний в Договорі, але не раніше підписання сторонами Договору та акту приймання-передачі Підприємства.

В матеріалах справи наявний акт приймання-передачі, за яким Орендодавець передав, а Орендар прийняв в орендне користування цілісний майновий комплекс плодоовочевої бази Комунального підприємства «Світ» Солом'янського району міста Києва, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Молодогвардійська, 32.

Згідно з п. 3.1 Договору, орендна плата визначається згідно з Методикою розрахунку і порядком використання орендної плати за користування майном, що належить до комунальної власності територіальної громади Солом'янського району м. Києва, затвердженої рішенням Солом'янської районної у м. Києві ради від 20.12.06. № 101 і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (квітень місяць 2008 року, останній місяць по якому є інформація про індекс інфляції) 190 357,00 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Додатковою угодою №1 від 23.12.09. до Договору (далі Додаткова угода № 1) Договір доповнено п. 3.1.1 наступного змісту: «Розмір річної пільгової орендної ставки становить 5% від вартості майна, визначеного експертним шляхом, термін дії якої встановлено на 2 роки з 23.12.09. по 23.12.11. відповідно до рішення Солом'янської районної у м. Києві ради від 23.12.09. № 489 «Про встановлення пільгової орендної ставки ТОВ «Світ Плюс» за оренду цілісного майнового комплексу, розміщеного за адресою: м. Київ, вул. Молодогвардійська, 32. З урахуванням індексації орендна плата з 01.12.09. по 22.12.09. становить 162 480,07 грн., орендна плата з 23.12.09. по 31.12.09. становить 33 234,56 грн., разом 195 714,63 грн. орендна плата за січень 2010 року визначається, виходячи з розміру орендної плати за грудень 2009 року, яка перерахована по пільговій орендній ставці та становить 114 474,60 грн. без урахування індексу інфляції.».

Згідно рішення Київської міської ради від 09.09.10. № 7/4819 "Про питання організації управління районами в м. Києві" припинено Солом'янську районну у м. Києві державну адміністрацію ().

На виконання розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 787 від 30.09.10. утворено Солом'янську районну в м. Києві державну адміністрацію ().

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.10. № 1112 "Про питання організації управління районами в м. Києві", а саме п. 1 визначено затвердити перелік підприємств, організацій та установ, майно яких передається до сфери управління районних в м. Києві державних адміністрацій.

Так, згідно Додатку 9 встановлено перелік підприємств, організацій та установ, майно яких віднесено до сфери управління Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. Згідно п. 9 вказаного Додатку цілісний майновий комплекс плодоовочевої бази розташованої за адресою м. Київ, вул. Молодогвардійська, 32 передано до управління Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.06.12. у справі № 5011-30/4487-2012 (яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.08.12.) внесено зміни до Договору, виклавши п. 3.1 розділу 3 «Орендна плата» Договору № б/н від 15.05.08. оренди цілісного майнового комплексу в наступній редакції: « 3.1. Орендна плата визначається згідно з Методикою розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженою рішенням Київської міської ради VIII сесія VI скликання «Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва» № 34/6250 від 22 вересня 2011 року. Розмір річної орендної плати за об'єкт оренди - цілісний майновий комплекс визначається за формулою, що визначена п. 9 Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, і складається з множини вартості цілісного майнового комплексу та 5% орендної ставки за використання об'єкта оренди».

На виконання вказаного рішення між позивачем-2 та відповідачем 02.04.13. було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору (далі - Додаткова угода № 2), якою викладено п. 3.1 розділу «Орендна плата» Договору в наступній редакції: « 3.1. Орендна плата визначається згідно з Методикою розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженою рішенням Київської міської ради VIII сесія VI скликання «Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва» № 34/6250 від 22.09.11. Розмір річної орендної плати за об'єкт оренди - цілісний майновий комплекс визначається за формулою, що визначена п. 9 Методики розрахунку орендної плати за майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, і складається з множини вартості цілісного майнового комплексу та 5% орендної ставки за використання об'єкта оренди. З урахуванням індексації, орендна плата з 01.08.12. по 14.08.12. становить 117 471,50 грн., орендна плата з 15.08.12. по 31.08.12. становить 71 322,00 грн., разом 188 793,50 грн. Орендна плата за вересень 2012 року визначається, виходячи з розміру орендної плати за серпень 2012 року, яка перерахована по орендній ставці 5% з урахуванням індексу інфляції та становить 130 187,76 грн.».

Відповідно до п. 3.2. Договору, орендна плата за кожен наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повноти та своєчасності сплати орендної плати за користування цілісним майновим комплексом згідно умов Договору за період з 01.01.2012 року по 01.10.2014 року, в тому числі протягом трьох місяців підряд (січень, лютий, березень 2014 року), що зумовило нарахування пені та звернення з даним позовом до суду про стягнення грошових коштів, розірвання Договору та Додаткової угоди № 1 і Додаткової угоди № 2 до нього, та зобов'язання відповідача повернути орендоване за договором майно.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов'язань та обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За своє правовою природою Договір є договором оренди.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цих Кодексом (ч. 6 ст. 283 ГК України).

Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності. Відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній республіці Крим або перебуває в комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно - правовими актами (ст. 2, ст. 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Приписами ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначається, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Орендар зобов'язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату до бюджету Солом'янського району міста Києва (п. 5.2 Договору).

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що орендна плата перераховується щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним в бюджет Солом'янського району розрахунковий рахунок 0010, одержувач УДК у Солом'янському районі м. Києва, , банк одержувача: УДК у м. Києві, МФО 820019, код платежу 22080402.

Відповідно до п. 5.6. Договору, Орендар зобов'язується щомісяця, до 20 числа, надавати Орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати (копію платіжного доручення з відміткою банку, що обслуговує Орендаря).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Протягом 2011-2013 років та у 2015 році Орендодавець звертався до відповідача з листами, в яких нагадував про наявність заборгованості зі сплати орендної плати та про необхідність її погасити.

Відповідно до ст. 111-12 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Так, згідно з вказівками, що містяться в постанові Вищого господарського суду України від 22.09.15. у справі № 910/932/15-г, судами не встановлено за який період підлягає стягненню заборгованість з орендної плати за Договором, та не встановлено наявність чи відсутність інших договорів між сторонами, на виконання умов яких могли бути сплачені кошти за наданими відповідачем платіжними дорученнями у кількості 8 штук.

На виконання вказівок Вищого господарського суду України, за письмовими поясненнями сторін, у відповідності до матеріалів справи та наявних у матеріалах справи платіжних доручень і підписаного Орендарем і Орендодавцем і скріпленого їх печатками акту звірки взаєморозрахунків з 01.01.12. по 15.02.16., судом встановлено наступне.

Заборгованість зі сплати орендної плати в розмірі 1 187 364,83 грн. пред'явлено до стягнення з відповідача за період з 01.01.12. по 01.10.14. Зазначену заборгованість було сплачено відповідачем під час розгляду даної справи. Грошові кошти, сплачені платіжними дорученнями, що надані відповідачем до матеріалів справи, сплачені ним на виконання умов Договору та погашення заборгованості зі сплати орендної плати, в тому числі і за пред'явлений до стягнення період. Інші договори оренди підписані між сторонами відсутні. При цьому, оскільки в призначеннях платежу при сплаті орендної плати відповідачем не вказувалось за який місяць оренди за Договором ним сплачуються грошові кошти, копій платіжних доручень позивачу-2 в порушення умов п. 5.6 Договору не надавалось, Орендодавець зараховував такі грошові кошти по мірі їх надходження в погашення поточної заборгованості за Договором.

В абзаці 8 п. 5.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.13. № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» зазначено, що господарським судам слід встановлювати, протягом яких конкретно місяців і якого року орендар не вносив орендну плату, в якому розмірі, в тому числі протягом яких місяців орендар взагалі не вносив орендну плату або вносив частково.

Згідно наданих позивачем розрахунку заборгованості, відповідачем контррозрахунку заборгованості зі сплати орендної плати за Договором та відповідно до підписаного між сторонами акту звірки взаєморозрахунків, за спірний період з 01.01.12. по 01.10.14., відповідачем орендна плата сплачувалась не систематично, не в повному обсязі, а за січень, лютий, березень 2014 року не вносилась Орендарем протягом трьох місяців підряд, при цьому, в січні, лютому, березні 2014 року були відсутні будь-які проплати, які могли бути хоча б частково зараховані в погашення заборгованості за вказаними місяцями, а наступне платіжне доручення відповідача по Договору датоване четвертим квітням 2014 року.

Отже, судом встановлено факт не внесення орендної плати протягом трьох місяців підряд у спірному періоді.

Разом з тим, судом встановлено, що під час розгляду даної справи відповідачем було сплачено 1 187 364,83 грн. заборгованості зі сплати орендної плати за пред'явлений до стягнення період.

Вказане учасниками судового процесу не заперечується.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

З огляду на вищенаведене, в зв'язку з тим, що відповідач сплатив заборгованість в розмірі 1 187 364,83 грн., провадження у справі в частині стягнення 1 187 364,83 грн. заборгованості зі сплати орендної плати підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, в зв'язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України судові витрати по розгляду даної справи в цій частині покладаються на відповідача та стягуються в доход Державного бюджету України, оскільки станом на день звернення з даним позовом до суду (20.01.15.) в силу вимог Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнялись, зокрема, органи прокуратури - при здійсненні представництва інтересів громадян або держави в суді.

Щодо вимог про стягнення 74 911,06 грн. на підставі п. 3.5 Договору на орендні платежі з березня по вересень 2014 року (період для нарахування пені з 16.04.14. по 27.10.14.), суд відзначає наступне.

Згідно з п. 9.2 Договору, за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до п. 3.5 Договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно, або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету, відповідно до чинного законодавства України, з урахуванням пені в розмірі потрійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості з урахуванням індексації, за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Оскільки судом встановлено, що відповідач у встановлений Договорами строк свого обов'язку по перерахуванню коштів по сплаті орендної плати не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання (в т.ч. у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Приписами ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В силу приписів п. 18 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році" № 01-8/344 від 11.04.2005 р. з огляду на вимоги частини 1 статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини 1 статті 43 ГПК України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійсненого нарахування сум штрафних санкцій, річних, збитків від інфляції, і в разі, якщо їх обчислення помилкове - зобов'язати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи договору або зробити це самостійно.

За приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки (п. 2.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.13. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Стосовно поданого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності щодо вимог про стягнення пені, суд відзначає наступне.

Строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється ЦК України.

Частина перша статті 223 ГК України передбачає, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення в сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені ЦК України, якщо інші строки не встановлені ГК України.

Поняття позовної давності міститься в ст. 256 ЦК України, відповідно до якої позовні давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (постанова судової палати у господарських справах Верховного суду України від 27.04.12. № 3-27гс12, висновки від 01.08.12. Верховного суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 111-16 ГПК України за перше півріччя 2012 р.).

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) передбачено спеціальну позовну давність в один рік.

Отже, пеня може бути розрахована лише за шість місяців з дня виникнення прострочення та стягнена в межах року, що передує зверненню позивача до суду із відповідною вимогою. (Правова позиція, викладена в постанові Вищого господарського суду України від 16.02.11. № 46/395).

Як відзначалось судом, прокуратура звернулась з даним позовом до суду 20.01.15., а пеня нарахована за період з 16.04.14. по 27.10.14., отже прокуратурою не пропущено строк позовної давності по вимогам про стягнення пені.

Стосовно клопотання відповідача про зменшення розміру пені, що підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Плюс», суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Зазначене клопотання обґрунтовано нестабільною економічно, політичною ситуацією в Україні та погіршенням фінансового стану відповідача.

Нормами чинного законодавства України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням господарського суду (частина третя статті 551 ЦК України, стаття 233 ГК України, пункт 3 статті 83 ГПК).

У вирішенні пов'язаних з цим питань господарському суду слід враховувати викладене в підпункті 3.17.4 підпункту 3.17 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", а також в абзацах першому - четвертому пункту 9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.11. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" (п. 2.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.13. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Згідно з п. 3.17.4 підпункту 3.17 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Разом з тим, відповідачем не подано суду жодних належних доказів на підтвердження викладених в заяві обставин його тяжкого фінансового стану, та того, що фінансування останнього покращиться та буде здійснюватись без затримки, а результати господарської діяльності будуть позитивними, що у майбутньому надасть можливість боржнику акумулювати необхідну грошову суму на виконання рішення. При цьому, судом враховано систематичне та значне прострочення виконання основного зобов'язання зі сплати орендної плати за Договором, розмір пред'явленої до стягнення пені наслідкам поведінки відповідача, надано оцінку розміру пені як засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов'язання, внаслідок чого суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру пені.

Також суд відзначає, що зменшення розміру неустойки у виняткових випадках є правом, а не обов'язком суду.

Таким чином, з урахуванням всього викладеного вище судом здійснено перерахунок пені, в тому числі і з врахуванням приписів ст. 232 ГК України, та встановлено, що з відповідача підлягає стягненню 74 911,06 грн. пені, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Щодо вимог про розірвання Договору та Додаткових угод № 1 та № 2 до нього, які мотивовані приписами ст. ст. 651, 782, 783 Цивільного кодексу України, статті 291 Господарського кодексу України, ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частина 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначає, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Строк дії Договору сторонами погоджено п. 10.1 Договору і встановлено, що Договір укладено строком на 10 (десять) років, що діє з 15.05.08. до 14.05.18. включно.

Згідно з п. 10.4 Договору, за ініціативою однієї із сторін цей Договір може бути розірвано рішенням господарського (арбітражного) суду у випадках, передбачених чинним законодавством.

Чинність цього Договору припиняється внаслідок дострокового за взаємною згодою сторін або за рішенням господарського (арбітражного) суду (п. 10.7 Договору).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Також, порядок та підстави для розірвання договору оренди об'єкту, що є комунальною власністю, визначені в Законі України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Згідно пункту 3 статті 291 Господарського кодексу України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Стаття 188 Господарського кодексу України визначає порядок зміни та розірвання господарських договорів, зокрема в п. 2 зазначено, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (п 4 ст. 188 Господарського кодексу України).

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-пр/2002 недотримання позивачем вимог даної норми закону щодо обов'язку надсилання іншій стороні пропозицій про розірвання договору в разі виникнення такої необхідності є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує, та не позбавляє позивача права звернутися за захистом порушеного права шляхом подання позову до відповідача про розірвання договору (Відповідна позиція відображена в постанові Верховного Суду України від 19.09.2011 р. № 3-74гс11).

Отже, з урахуванням частини другою ст. 124 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-пр/2002 приписи ст. 188 ГК України та статті 11 ГПК України не позбавляють сторону договору права на звернення до суду з вимогою про зміну або розірвання договору оренди без дотримання порядку досудового врегулювання спору (п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.13. № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна»).

Згідно з ч. 1 ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Відмова наймодавця від договору найму, можливість якої передбачена частиною першою статті 782 ЦК України, є правом, а не обов'язком наймодавця, яке може бути реалізоване в позасудовому порядку. Наявність зазначеного права не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою про розірвання договору в разі несплати наймачем (орендарем) належних платежів. У вирішенні відповідних спорів господарським судам слід встановлювати, протягом яких конкретно місяців і якого року орендар не вносив орендну плату, в якому розмірі, в тому числі протягом яких місяців орендар взагалі не вносив орендну плату або вносив частково. При цьому погашення орендарем заборгованості до або після подання позову орендодавцем не має правового значення для вирішення такого спору, оскільки законодавець пов'язує виникнення права орендодавця відмовитися від договору оренди саме з фактом не внесення орендної плати протягом трьох місяців підряд (правова позиція викладена в п. 5.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.13. № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна»).

Як вже встановлено судом, має місце факт не внесення відповідачем орендної плати за Договором протягом трьох місяців підряд у спірному періоді.

Вказане спростовує викладені в письмовому відзиві на позов доводи відповідача про те, що оскільки заборгованість зі сплати орендної плати ним погашена під час розгляду даної справи, то відсутні підстави для розірвання Договору, додаткових угод до нього та повернення орендованого майна.

Невиконання відповідачем зобов'язання по сплаті орендної плати систематично (в тому числі і протягом трьох місяців підряд) за спірний період, свідчить про позбавлення Орендодавця того, на що він розраховував при укладенні Договору (своєчасного і в повному обсязі отримання орендної плати).

Враховуючи той факт, що сплата орендних платежів є істотною умовою Договору, а судом встановлено, що відповідач за вносив орендну плату не систематично (в тому числі не вносив протягом трьох місяців підряд), не в повному обсязі та протягом тривалого періоду часу, то є нормативно та документально доведеними, а тому підлягають задоволенню позовні вимоги про:

- розірвання Договору оренди цілісного майнового комплексу від 15.05.08, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Світ Плюс" та Солом'янською районною в м. Києві державною адміністрацією;

- розірвання Додаткової угоди № 1 від 23.12.09. до Договору оренди цілісного майнового комплексу від 15.05.08., укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю "Світ Плюс" та Солом'янською районною в м. Києві державною адміністрацією;

- розірвання Додаткової угоди № 2 від 02.04.13. до Договору оренди цілісного майнового комплексу від 15.05.08., укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю "Світ Плюс" Солом'янською районною в м. Києві державною адміністрацією.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах зазначених у договорі оренди.

Відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймачеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Орендар зобов'язаний у разі припинення або розірвання Договору повернути Орендодавцеві або підприємству вказаному Орендодавцем, орендоване майно Підприємства, у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або його частини) орендованого майна Підприємства з вини Орендаря (п. 5.8 Договору).

Згідно з ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

З розірванням Договору відповідач втрачає статус Орендаря, а тому є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню вимоги про зобов'язання відповідача повернути Солом'янській районній в м. Києві державній адміністрації по акту приймання-передачі цілісний майновий комплекс плодоовочевої бази Комунального підприємства "Світ" Солом'янського району міста Києва, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Молодогвардійська, 32.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України судові витрати по розгляду даної справи в частині стягнення пені, розірвання Договору та додаткових угод до нього, зобов'язання повернути орендоване майно, покладаються на відповідача та стягуються в доход Державного бюджету України, оскільки станом на день звернення з даним позовом до суду (20.01.15.) в силу вимог Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнялись, зокрема, органи прокуратури - при здійсненні представництва інтересів громадян або держави в суді.

Одночасно, за приписами п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.13. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Враховуючи результати апеляційного та касаційного оскарження рішень по справі, враховуючи кінцеві висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог та припинення провадження у справі в частині на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, судові витрати за оскарження судових актів залишаються за кожною зі сторін, яка їх понесла.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. В частині стягнення 1 187 364 (одного мільйона ста вісімдесяти семи тисяч трьохсот шістдесяти чотирьох) грн. 83 коп. заборгованості зі сплати орендної плати провадження у справі припинити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Плюс» (03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська, 32; ідентифікаційний код 34353218) на користь міського бюджету (розрахунковий рахунок 0010, одержувач УДКС України у Солом'янському районі м. Києва, , банк одержувач: УДК у м. Києві, МФО 820019, код платежу 22080402) 74 911 (сімдесят чотири тисячі дев'ятсот одинадцять) грн. 06 коп. - пені.

3. Розірвати Договір оренди цілісного майнового комплексу від 15.05.08, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Світ Плюс" (03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська, 32; ідентифікаційний код 34353218) та Солом'янською районною в м. Києві державною адміністрацією (03020, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 41; ідентифікаційний код 37378937).

4. Розірвати Додаткову угоду № 1 від 23.12.09. до Договору оренди цілісного майнового комплексу від 15.05.08., укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Світ Плюс" (03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська, 32; ідентифікаційний код 34353218) та Солом'янською районною в м. Києві державною адміністрацією (03020, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 41; ідентифікаційний код 37378937).

5. Розірвати Додаткову угоду № 2 від 02.04.13. до Договору оренди цілісного майнового комплексу від 15.05.08., укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Світ Плюс" (03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська, 32; ідентифікаційний код 34353218) та Солом'янською районною в м. Києві державною адміністрацією (03020, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 41; ідентифікаційний код 37378937).

6. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Світ Плюс" (03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська, 32; ідентифікаційний код 34353218) повернути Солом'янській районній в м. Києві державній адміністрації (03020, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 41; ідентифікаційний код 37378937) по акту приймання-передачі цілісний майновий комплекс плодоовочевої бази Комунального підприємства "Світ" Солом'янського району міста Києва, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Молодогвардійська, 32.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Плюс" (03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська, 32; ідентифікаційний код 34353218) в доход Державного бюджету України (р/р 3001, Одержувач: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Банк одержувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, МФО 820019, ідентифікаційний код 37993783, код платежу: 22030001) 30 117 (тридцять тисяч сто сімнадцять) грн. 52 коп. судового збору.

8. Після вступу рішення в законну силу видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.03.16.

Головуючий суддя Т.М. Ващенко

Суддя М.О Лиськов

Суддя В.П. Босий