ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2016 р.Справа № 910/23932/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.

суддів Будішевської Л.О., Таран С.В.

при секретарі судового засідання Шитря О.М.

за участю представників сторін:

від ТОВ «ІНФРАСТРУКТУРА ТЕХНОЛОДЖІ СЕРВІСІЗ ОСОБА_1 УКРАЇНА» - не зявився;

від ТОВ «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» - ОСОБА_2 - за довіреністю; ОСОБА_3 - за довіреністю;

від ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» - не зявився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФРАСТРУКТУРА ТЕХНОЛОДЖІ СЕРВІСІЗ ОСОБА_1 УКРАЇНА»

на рішення господарського суду Одеської області від 21 грудня 2015 року

по справі №910/23932/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_4 акціонерне товариство «Одеський нафтопереробний завод»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФРАСТРУКТУРА ТЕХНОЛОДЖІ СЕРВІСІЗ ОСОБА_1 УКРАЇНА»

про стягнення

Сторони та третя особа належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 15.03.16р. згідно ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

07.08.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» (надалі позивач, ТОВ «Енергія і газ Україна») звернулось до господарського суду м.Києва до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФРАСТРУКТУРА ТЕХНОЛОДЖІ СЕРВІСІЗ ОСОБА_1 УКРАЇНА» (надалі відповідач, ТОВ «ІТСІ Україна»), в якому просило суд стягнути з відповідача на його користь 312662,79грн., з яких:

- 178903,65грн. заборгованості по оплаті оренди нерухомого майна за Договором №13/162 оренди майна від 05.06.2013р.;

- 18598,58грн. пені відповідно до п.9.3 Договору №13/162 оренди майна від 05.06.2013р.;

- 108512,32грн. інфляційних втрат;

- 6648,24грн. заборгованості за процентами відповідно до ст.625 ЦК України.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Енергія і газ Україна» зазначило, що 05.06.2013р. між ПАТ «Одеський нафторпереробний завод» (Орендодавець) та ТОВ «ІТСІ» (Орендар) був укладений Договір №13/162, згідно умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне володіння та користування нерухоме майно: нежитлове приміщення будівля телефонної станції площею 376,2кв.м., розташоване в ПАТ «ОНПЗ» за адресою: м.Одеса, вул.Шкодова гора, 1/1. ПАТ «ОНПЗ» належним чином виконало свої зобовязання за Договором оренди нерухомого майна. Проте, відповідач, в порушення умов договору свої зобовязання щодо сплати орендних платежів та фактичних витрат орендодавця не виконує належним чином, у звязку з чим, за ним утворилась заборгованість з орендної плати у розмірі 135652,80грн. за період з грудня 2013р. по березень 2015р. та заборгованість з фактичних витрат орендодавця 43250,85грн.

07.08.2015р. між ПАТ «ОНПЗ» ( Первісний кредитор) та ТОВ «Енергія і Газ Україна» ( Новий кредитор) був укладений Договір про відступлення права вимоги (цесії) №06/10-1, згідно умов якого Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги (цесії), що належить Первісному кредиторові, і стає кредитором за Договором №13/162 від 05.06.2013р., укладеним між ПАТ «ОНПЗ» та ТОВ «ІТСІ Україна» (Боржник), що виникло у розмірі 178903,65грн.

Крім того, у звязку з порушенням відповідачем своїх зобовязань за Договором №13/162 від 05.06.2013р. відповідачу нараховано 3% річних у сумі 6648,24грн.; 108512,32грн. інфляційних втрат, та 18598,58грн. пені, які також підлягають стягненню з відповідача.

У звязку з укладанням Договору від 07.08.2015р., до суду з позовом звертається саме ТОВ «Енергія і Газ Україна».

З посиланням на норми ст.ст.513,514, ч.1 ст.530, 526, ч.ч.1,3 ст.549, ч.2 ст.550, ч.2 ст.625 ЦК України, ст.175, ч.2 ст.193, ч.6 ст.231 ГК України позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду м.Києва від 07.10.2015р. залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_4 акціонерне товариство «Одеський нафтопереробний завод»; справу №910/23932/15 направлено за виключною підсудністю до господарського суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.10.2015р. справу №910/23932/15 прийнято до провадження.

03.12.2015р. відповідач подав суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

21.12.2015р. ТОВ «ІТСІ Україна» подало місцевому господарському суду клопотання про зупинення провадження по справі до вирішення спору у справі №916/4838/15, предметом якої є визнання недійсним договору №13/162 від 05.06.2013р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 21.12.2015р. (суддя Рога Н.В.) позов задоволено - стягнуто з ТОВ «Інфраструктура технолоджі сервісіз та інжиніринг Україна» на користь ТОВ «Енергія і Газ України» суму заборгованості по оплаті оренди нерухомого майна у розмірі 135652,80грн., суму заборгованості по відшкодуванню витрат Орендодавця по експлуатації майна у розмірі 43250,85грн., пеню у розмірі 18598,58грн., 3% річних у розмірі 6648,24грн., інфляційні витрати у розмірі 108512,32грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4689,84грн.

Рішення суду обґрунтовано посиланнями на норми ч.1 ст.509, ст.ст.626, 627, ч.1 ст.759, ч.ч.1,5 ст.762, ст.ст.525,526, 610,625 ЦК України, ст.174, ч.1 ст.193, ст.230 ГК України та вмотивовано тим, що 05.06.2013р. між ПАТ «ОНПЗ» (Орендодавець) та ТОВ «ІТСІ Україна» (Орендар) був укладений Договір №13/162 (з урахуванням умов додаткових угод від 05.06.2013р, 30.05.2014р.), згідно умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне володіння та користування нерухоме майно: нежитлове приміщення будівля телефонної станції площею 376,2кв.м., розташоване в ПАТ «ОНПЗ» за адресою: м. Одеса, вул. Шкодова гора, 1/1. Умовами п. 4.2 Договору встановлено, що щомісячний розмір орендної плати становить 12652,80грн. (до 30.05.2014р), 9292,80грн. (після 0.05.2014р.); умовами п.5.1.9 Договору передбачено, що Орендар зобовязується відшкодовувати фактичні витрати Орендодавця у звязку з експлуатацією майна. ПАТ «ОНПЗ» було оплачено фактичні витрати на суму 43250,85грн., що підтверджується актами про визначення витрат на телефонний зв'язок, на електроенергію, на опалення приміщення, оренду нежитлового приміщення і користування земельною ділянкою. Проте, в порушення п. 5.1.9 Договору відповідачем дані витрати не були відшкодовані ПАТ «ОНПЗ». Крім того, ПАТ «ОНПЗ» належним чином виконало свої зобовязання за Договором оренди нерухомого майна, проте, відповідач, в порушення умов договору свої зобовязання щодо сплати орендних платежів не виконує належним чином, у звязку з чим за ним утворилась заборгованість з орендної плати у розмірі 135652,80грн., що підтверджується актами виконаних послуг. Отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню стягненню з ТОВ «ІТСІ Україна» на користь ТОВ «Енергія і Газ України» вищезазначеної заборгованості, оскільки 07.08.2015р. між ПАТ «ОНПЗ» (Первісний кредитор) та ТОВ «Енергія і Газ України» (Новий кредитор) був укладений Договір про відступлення права вимоги (цесії) №06/10-1, згідно умов якого Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги (цесії), що належить Первісному кредиторові, і стає кредитором за Договором №13/162 від 05.06.2013р.

Місцевий господарський суд, перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 6648,24грн., інфляційних втрат у розмірі 108512,32грн. та пені у розмірі 18598,58грн. (за період з 15.01.2014р. по 28.08.2015р.), дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок здійснений належним чином, у звязку з чим вищезазначені вимоги підлягають задоволенню.

Також суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, вказавши, що відповідачем не надано належних доказів в обґрунтування підстав для зупинення провадження у справі №910/23932/15 до вирішення по суті господарським судом Одеської області справи №916/4838/15, зокрема, відсутня позовна заява та докази порушення провадження за позовом ТОВ «ІТСІ Україна» до ПАТ «ОНПЗ» про визнання недійсним договору №13/162 від 05.06.2013р.; крім того необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Не погодившись з рішенням суду від 21.12.2015р., ТОВ «ІТСІ Україна» звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ТОВ «ІТСІ Україна» зазначило, що рішення є необґрунтованим, незаконним, прийнятим з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з наступних підстав:

- оскільки спір про визнання недійсним Договору №13/162, вирішувався одночасно з розглядом справи, позовні вимоги в якій ґрунтувалися на цьому ж правочині, суд, на підставі ст.79 ГПК України, п.2.17 Постанови Пленуму ВГС України від 29.05.2013р. N11, зобов'язаний був зупинити розгляд справи №910/23932/15 про стягнення коштів по оспорюваному договору, до вирішення справи №916/4838/15 про визнання недійсним договору №13/162 від 05.06.2013р., оскільки наведені суду обставини свідчили про пов'язаність вказаних справ між собою, з огляду на що неможливо було розглядати дану справу до остаточного вирішення справи №916/4838/15, оскільки від вирішення в межах вказаної справи питання про дійсність чи недійсність Договору №13/162 від 05.06.2013р., залежав би результат вирішення даної справи про стягнення грошових коштів;

- під час розгляду справи судом першої інстанції не було прийнято до уваги письмових пояснень ТОВ «ІТСІ УКРАЇНА», які стали відомі лише під час розгляду справи, а саме те, що за ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» на момент укладення Договору №13/162 від 05.06.2013р., не було зареєстроване право власності на об'єкти нерухомого майна, які є предметом оренди по договору;

- суд першої інстанції досить поверхнево розглянув справу, не перевіривши навіть чи дійсно є заборгованість, та не дослідивши в судовому засіданні навіть розрахункові документи, які могли б підтвердити наявність заборгованості відповідача перед позивачем за весь період дії договору (банківські виписки та ін.);

- ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» фактично ввів в оману відповідача, надавши неправдиву та недостовірну інформацію, оскільки на час укладення Договору №13/162 від 05.06.2013р., ПАТ «ОНПЗ» не мало у власності нерухоме майно, що є предметом оренди, та фактично, протиправно та незаконно розпорядилося чужим майном. Судом першої інстанції взагалі не було перевірено правомочність розпорядження та передання ПАТ «ОНПЗ» в оренду нерухомого майна, яке є предметом договору №13/162 від 05.06.2013р.;

- судом не було надано жодної правової оцінки Договору відступлення прав вимоги, за яким ПАТ «ОНПЗ» ніби то передало право вимоги ТОВ «Енергія і Газ Україна». З тексту договору відступлення незрозуміло, в яких саме сумах переходить право вимоги, не досліджено актів приймання-передачі документів по цих договорах, не визначено чи взагалі перейшло до позивача право вимоги саме за тими актами приймання передачі, які стали підставою для нарахування коштів. Судом взагалі не було враховано те, що основний договір, права за яким було відступлено, не відповідає нормам законодавства господарського, цивільного, а також земельного, та відповідно на даний час не с вчиненим, а отже у позивача відсутнє право вимоги. Так, зокрема, в оспорюваному договорі відсутня одна з суттєвих умов, без якої взагалі не може бути передана в користування земельна ділянка, а саме - відсутній кадастровий номер земельної ділянки, тобто її державна реєстрація;

- судом першої інстанції не враховано норми п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, позов задоволено необґрунтовано, оскільки по деяких актах виконаних робіт строк позовної давності для стягнення неустойки вже минув.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 25.01.2016р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні.

В засіданні суду апеляційної інстанції представники ТОВ «Енергія і Газ Україна» заперечували проти доводів та вимог апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскарженого рішення.

ТОВ «ІТСІ Україна» та ПАТ «ОНПЗ» своїх представників в засідання суду апеляційної інстанції не направили.

Відповідно до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного розгляду, що 05.06.2013р. між ОСОБА_4 акціонерним товариством «Одеський нафтопереробний завод» (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфраструктура технолоджі сервісіз та інжиніринг Україна» (Орендар) був укладений Договір №13/162 (надалі Договір №13/62), згідно умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне володіння та користування нерухоме майно: нежитлове приміщення будівля телефонної станції площею 376,2кв.м., розташоване в ПАТ «ОНПЗ» за адресою: м.Одеса, вул.Шкодова гора, 1/1. Майно належить Орендодавцю на праві власності та залишається на балансі Орендодавця (пункти 1.1, 1.2 Договору №13/162).

Згідно із п.1.7 Договору №13/162 строк оренди майна з моменту вступу Орендаря у володіння та користування майном по 30.04.2016р.

Відповідно до п.2.1 Договору №13/162 вступ Орендаря у володіння та користування майном настає з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майна, складеного за формою, затвердженою Додатком №2 до Договору.

Умовами п.4.2 Договору встановлено, що щомісячний розмір орендної плати становить 12652грн. 80коп., в тому числі ПДВ (20%) -2 108грн. 80коп., та складається з: плати за користування майном, яка складає 9028грн. 80коп., в тому числі ПДВ (20%) 1504грн.80коп. в місяць; плати за користування земельною ділянкою, яка складає 3624грн., в тому числі ПДВ (20%) 604грн. в місяць.

Згідно із п.4.3 Договору №13/162 орендна плата сплачується Орендарем на поточний рахунок Орендодавця щомісячно, до 15 (пятнадцятого) числа місяця, слідуючого за місяцем, в якому здійснювалась оренда майна, згідно виставлених рахунків Орендодавця наданих відповідно до п.7.1.7 Договору за адресою, зазначеною в Договорі. Зобов'язання Орендодавця по виставленню рахунків та актів наданих послуг вважається виконаними у повному обсязі з моменту направлення рахунків за адресою Орендаря, зазначеною в Договорі (з урахуванням умов п. 10.14 Договору).

Відповідно до п.4.4 Договору №13/162 розмір орендної плати, зазначений у п.4.2 Договору, підлягає щомісячній індексації з урахуванням індексу інфляції за місяць, в якому здійснюється оренда майна.

У разі порушення строків оплати орендної плати, зазначених в п.4.3 даного Договору, Орендар сплачує на користь Орендодавця пеню у розмірі діючої в період прострочення подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п.9.3 Договору №13/162).

Згідно із пунктами 5.1.3, 5.1.9 Договору №13/162 Орендар зобовязується своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату Орендодавцю. Орендар зобовязується відшкодовувати фактичні витрати Орендодавця у звязку з експлуатацією майна на телефонний зв'язок, комунальні послуги, електроенергію, теплову енергію в вигляді гарячої води на опалення та гаряче водопостачання, та на інші послуги на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі фактично наданих послуг та виставленого у відповідності до нього рахунку. Оплата здійснюється протягом 3-х банківських днів з дати підписання Орендарем акту приймання-передачі фактично наданих послуг. Необґрунтована відмова Орендаря від підписання акту не допускається. У разі необґрунтованої відмови Орендаря від підписання акту (відсутності з боку Орендаря зауважень до акту більше 5 днів з моменту його отримання) Орендар зобовязаний оплатити, а Орендодавець має право вимагати оплати витрат Орендодавця згідно даних, зазначених Орендодавцем в акті.

За невиконання або неналежне виконання зобовязань, передбачених даним Договором, сторони несуть відповідальність, передбачену даним Договором та діючим законодавством України (п.10.1 Договору №13/162).

Відповідно до п.10.1 Договору №13/162 даний Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами ті скріплення печатками сторін. Договір діє до 30.04.2016р. У разі, якщо на момент закінчення строку дії Договору сторони не завершили розрахунки між собою, строк дії Договору в частині виконання грошових зобовязань підлягає автоматичний пролонгації до повного завершення розрахунків між сторонами.

За актом приймання-передачі майна в оренду від 05.06.2013р. (додаток 2 до Договору №13/162) Орендодавець передав, а Орендар прийняв нежиле приміщення: нежилу будівлю телефонної станції площею 376,2кв.м, яке знаходиться за адресою: м.Одеса, Шкодова гора, 1/1 в комплекті з майном: вікно, двері, кондиціонер, розетка, радіатор опалення.

В подальшому між ПАТ «ОНПЗ» та ТОВ «ІТСІ Україна» було укладено низку Додаткових угод до Договору №13/162:

- 05.06.2013р. укладено Додаткову угоду №1 до Договору, згідно якої сторони дійшли згоди пункт 4.4 Договору викласти у новій редакції та встановили, що розмір орендної плати, зазначений в п. 4.2 Договору, не підлягає індексації;

- 14.08.2013р. укладено Додаткову угоду №2 до Договору, якою внесли зміни в Розділ 11 Договору «Юридичні реквізити та підписи Сторін»;

- 31.03.2014р. укладено Додаткову угоду №3 до Договору, якою внесли зміни в Розділ 11 Договору «Юридичні реквізити та підписи Сторін»;

- 30.05.2014р. укладено Додаткову угоду №4 до Договору, згідно якої сторони внесли зміни до Договору, а саме домовилися, що згідно з п. 2 Договору щомісячний розмір орендної плати становить 9 292грн. 80коп., в тому числі ПДВ (20%) -1 548грн. 80коп. та складається з: плати за користування майном, яка складає 7 507грн. 20коп., в тому числі ПДВ (20%) 1 251грн. 20коп. в місяць; плати за користування земельною ділянкою, яка складає 1 785грн. 60коп, в тому числі ПДВ (20%) 297грн. 60коп. в місяць. Відповідно до п. 4.3 Договору орендна плата сплачується Орендарем на поточний рахунок Орендодавця щомісячно, до 15 (пятнадцятого) числа місяця, слідуючого за місяцем, в якому здійснювалась оренда майна, згідно виставлених рахунків Орендодавця а наданих відповідно до п. 7.1.7 Договору за адресою, зазначеною в Договорі. Зобов'язання Орендодавця по виставленню рахунків та актів наданих послуг вважається виконаними у повному обсязі з моменту направлення рахунків за адресою Орендаря, зазначеною в Договорі (з урахуванням умов п. 10.14 Договору). Згідно з п. 4.4 Договору розмір орендної плати, зазначений у п. 4.2 Договору, підлягає щомісячній індексації з урахуванням індексу інфляції за місяць, в якому здійснюється оренда майна. Крім того, даною Додатковою угодою сторони виключили з тексту п. 5.1.9 Договору. Зазначена Додаткова угода набрала чинності з 01.06.2014р.

07.08.2015р. між ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» (Первісний кредитор) та ТОВ «Енергія і Газ Україна» Новий кредитор) був укладений Договір про відступлення права вимоги (цесії) №06/10-1, згідно умов якого Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги (цесії), що належить Первісному кредиторові, і стає кредитором за Договором №13/162 від 05.06.2013р. (Основний договір), укладеним між ПАТ «ОНПЗ» та ТОВ «ІТСІ Україна» ( Боржник), що виникло у розмірі 178903,65грн. (п.1.1 Договору).

Згідно із до п. 1.2 Договору про відступлення права вимоги за цим Договором Новий кредитор одержує право вимагати від Боржника належного виконання всіх зобовязань за Основним Договором, а саме оплати виконаних робіт в повному обсязі, сплати пені і та штрафних санкцій, 3 % річних, інфляційного збільшення боргу.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором (пункт 4.1 Договору №06/10-1).

11.08.2015р. ТОВ «Енергія і Газ Україна» надіслало на адресу ТОВ «ІТСІ Україна» заяву, в якій зазначило про укладення 07.08.2015р. Договору про відступлення права вимоги (цесії) №06/10-1 та просило відповідача сплатити заборгованість за Договором №13/162 від 05.06.2013р. у сумі 178903,65грн.

У звязку з залишенням вищезазначеної заяви відповідачем без реагування, ТОВ «Енергія і Газ Україна» звернулось до суду з позовом по даній справі про стягнення заборгованості.

Місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Енергія і Газ Україна» з огляду наступного.

Згідно із ч.ч.1-2 ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст.174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами ч.1 ст.629 цього Кодексу договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно із ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.12.2015р. ТОВ «ІТСІ Україна» звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до ПАТ «ОНПЗ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ «Енергія і Газ Україна», в якому просило визнати недійсним Договір оренди нерухомого майна №13/162 від 05.06.2013р., укладений між ПАТ «ОНПЗ» та ТОВ «ІТСІ Україна» (справа №916/4838/15).

Рішенням господарського суду від 22.02.2016р. у справі №916/4838/15 і задоволенні позову ТОВ «ІТСІ Україна» відмовлено.

Як вбачається з даних Компютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», станом на 15.03.2016р. апеляційна скарга на вищезазначене рішення не надходила.

Отже Договір оренди нерухомого майна №13/162 від 05.06.2013р., як на час розгляду справи в суді першої інстанції, так і на час апеляційного перегляду справи є чинним (не визнаний недійсним у судовому порядку).

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що у звязку з чинністю Договору №13/162 від 05.06.2013р. , відсутні підстави вважати, що зазначений Договір суперечить нормам чинного законодавства, та безпідставними є посилання відповідача на те, що цей Договір фактично є договором оренди землі.

Включення до розміру орендної плати за користування земельною ділянкою, на якій розташований обєкт нерухомості, ще не свідчить про те, що зазначений договір є договором оренди землі.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №13/162 від 05.06.2013р. ПАТ «ОНПЗ» було оплачено фактичні витрати на суму 43250,85грн., що підтверджується актами про визначення витрат на телефонний зв'язок, не електроенергію, на опалення приміщення, оренду нежитлового приміщення і користування земельною ділянкою.

Разом з цим, в порушення п.5.1.9 Договору №13/162 від 05.06.2013р. відповідачем дані витрати не були відшкодовані ПАТ «ОНПЗ».

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ІТСІ Україна» своїх зобовязань за Договором №13/162 від 05.06.2013р. не виконало, не сплачувало передбачену умовами Договору оренди орендну плату та не відшкодовувало витрати орендодавця, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість з орендної плати за період з грудня 2013р. по березень 2015р. у сумі 135652,80грн. та заборгованість по відшкодуванню витрат Орендодавця по експлуатації майна у розмірі 43250,85грн.

Згідно із ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, відповідач, зобовязавшись щомісячно не пізніше 15 числа місяця, слідуючого за місяцем в якому здійснювалась оренда своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату за користування нерухомим майном та відшкодовувати фактичні витрати Орендодавця, повинен був виконати своє зобовязання. Скаржником не спростована обставина порушення зобовязань по оплаті орендної плати та фактичних витрат Орендодавцю.

Отже місцевий господарський суд, встановивши обставину неналежного виконання ТОВ «ІТСІ Україна» умов Договору №13/162 від 05.06.2013р. дійшов правомірного висновку про те, що вимога ТОВ «Енергія і Газ Україна» щодо стягнення з ТОВ «ІТСІ» заборгованості у розмірі 178903,65грн., яка складається з заборгованості по орендній платі період з грудня 2013р. по березень 2015р. у сумі 135652,80грн. та заборгованості по відшкодуванню витрат Орендодавця по експлуатації майна у розмірі 43250,85грн. за період з грудня 2013р. по вересень 2014р. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У зв'язку із невиконанням ТОВ «ІТСІ Україна» своїх зобов'язань по оплаті за оренду та відшкодуванню витрат Орендодавця у звязку з експлуатацією майна, у відповідності до ст.611 ЦК України, настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді застосування штрафних санкцій.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно із ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У пункті 9.3 Договору №13/162 від 05.06.2013р. сторони визначили, що у разі порушення строків оплати орендної плати, зазначених в п. 4.3 даного Договору, Орендар сплачує на користь Орендодавця пеню у розмірі діючої в період прострочення подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В додатки до позовної заяви ТОВ «Енергія і Газ Україна» було надано розрахунок пені, 3% річних за користування чужими коштами та інфляційних втрат, що підлягає виплаті за порушення термінів оплати оренди майна, передбачених Договором №13/162 від 05.06.2013р., відповідно до якого сума пені складає 18598,58грн.; розмір 3% пічних від простроченої суми відповідно до ст.625 ЦК України складає 6648,24грн.; розмір інфляційних витрат складає 108512,32грн.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши вищезазначений розрахунок, погоджується з висновком місцевого господарського суду про його правильність та відповідність умовам договору та чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «ІТСІ Україна» колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Посилання скаржника на те, що неможливо було розглядати дану справу до остаточного вирішення справи №916/4838/15, оскільки від вирішення в межах вказаної справи питання про дійсність чи недійсність Договору №13/162 від 05.06.2013р., залежав би результат вирішення даної справи про стягнення грошових коштів колегія суддів відхиляє, оскільки неможливість розгляду даної справи до вирішення справи №916/4838/15 не була доведена відповідачем.

Обставина не дослідження судом першої інстанції розрахункових документів, які на думку апелянта могли б підтвердити наявність заборгованості відповідача перед позивачем за весь період дії договору (банківські виписки та ін.), не є підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення, оскільки матеріали справи містять копії актів про визначення витрат на телефонний звязок, на опалення приміщень в будівлі телефонної станції, за електроенергію, актів виконаних послуг (підписаних ТОВ «ІТСІ Україна» та ТОВ «ОНПЗ»), копії рахунків-фактур, виставлених ПАТ «ОНПЗ» для оплати ТОВом «ІТСІ Україна» (а.с.50-95) та відповідачем не надано жодного доказу (ч.1 ст.32, ч.1 ст.33 ГПК України) на підтвердження здійснення оплати орендної плати або відшкодування витрат, заявлених ТОВ «Енергія і Газ України» до стягнення з ТОВ «ІТСІ Україна» (копії платіжних доручень, квитанції, рух коштів по банківським рахункам відповідача, тощо).

Відповідно до ч.1 ст.795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ст.796 ЦК України одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму. У договорі найму сторони можуть визначити розмір земельної ділянки, яка передається наймачеві. Якщо розмір земельної ділянки у договорі не визначений, наймачеві надається право користування усією земельною ділянкою, якою володів наймодавець. Якщо наймодавець не є власником земельної ділянки, вважається, що власник земельної ділянки погоджується на надання наймачеві права користування земельною ділянкою, якщо інше не встановлено договором наймодавця з власником земельної ділянки.

Приписами ст.797 ЦК України встановлено, що плата, яка справляється з наймача будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), складається з плати за користування нею і плати за користування земельною ділянкою.

Отже обставина відсутності кадастрового номеру земельної ділянки (тобто її державна реєстрація), на якій розташоване орендоване майно, не є підставою для відмови у задоволенні позову ТОВ «Енергія і Газ Україна», оскільки між ТОВ «ОНПЗ» та ТОВ «ІТСІ Україна» був укладений не договір оренди земельної ділянки, а Договір оренди нерухомого майна №13/162 від 05.06.2013р., згідно умов п.1.6 якого, для досягнення мети оренди та функціонального обслуговування майна орендарю у відповідності до ст.796 ЦК України надається право використання земельною ділянкою площею 0,0453га, згідно Додатку №1.

Твердження ТОВ «ІТСІ Україна» про те, що з тексту договору відступлення права вимоги не зрозуміло, в яких саме сумах переходить право вимоги, також не заслуговують на увагу, оскільки відповідно п.1.1 Договору про відступлення права вимоги (цесії) №06/10-1 від 07.08.2015р. ТОВ «Енергія і Газ Україна» приймає на себе право вимоги (цесії), що належить ПАТ «ОНПЗ», і стає кредитором за Договором №13/162 від 05.06.2013р., укладеним між ПАТ «ОНПЗ» та ТОВ «ІТСІ Україна» ( Боржник), що виникло у розмірі 178903,65грн., а згідно п.1.2 Договору Новий кредитор одержує право вимагати від Боржника належного виконання всіх зобовязань за Основним Договором, а саме оплати виконаних робіт в повному обсязі, сплати пені і та штрафних санкцій, 3 % річних, інфляційного збільшення боргу.

Сума 178903,65грн. є заборгованістю ТОВ «ІТСІ» по відшкодуванню витрат на електроенергію, теплову енергію та послуги звязку (43250,85грн.) та заборгованості по оплаті орендної плати за користування приміщенням та земельною ділянкою (135652,80грн.) та Договором про відступлення права вимоги (цесії) №06/10-1 від 07.08.2015р. ТОВу «Енергія і Газ Україна» було надано право вимоги сплати коштів у сумі178903,65грн.

Інші доводи апеляційної скарги ТОВ «ІТСІ Україна» не свідчать про неправильність висновків місцевого господарського суду та підставою для скасування рішення слугувати не спроможні

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення господарського суду Одеської області від 21.12.2015р. відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства, що є підставою для залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст.99,101-103,105 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя Таран С.В.