ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

15 березня 2016 р.

Справа № 902/1544/15

за позовом:Державного підприємства Міністерства оборони України "Київське управління механізації і будівництва" (02093, м.Київ, вул.Бориспільська, 181)

до:Приватного підприємства "Сервіс - Дорбуд" (21000, м.Вінниця, вул.Фурманова, 28)

про стягнення 782088,20 грн.

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.

Cекретар судового засідання Кузьменко В.В.

Представники

позивача : Марченко А.К.

відповідача : не з"явився

ВСТАНОВИВ :

В провадженні судді Мельника П.А. перебувала справа № 902/1544/15 за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України "Київське управління механізації і будівництва" до Приватного підприємства "Сервіс - Дорбуд" про стягнення 782088,20 грн.

Згідно розпорядження в.о. керівника апарату Господарського суду Вінницької області від 26.01.2016 року та відповідно до автоматизованого розподілу справ, справу № 902/1544/15 передано на розгляд судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від 26.01.2016 р. справу № 902/1544/15 прийнято до розгляду суддею Яремчуком Ю.О. та призначено судове засідання на 16.02.2016 р.

Ухвалою суду від 16.02.2016 року розгляд справи було відкладено на 15.03.2016 року з об'єктивних причин.

В судове засідання 15.03.2016 року з'явився представник позивача, який позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату час та місце судового засідання належним чином повідомлений, про що свідчить поштове повідомлення копія якого міститься в матеріалах справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

01 червня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 1/06-12.

Розділом І сторони обумовили предмет договору, а саме: «Виконавець» надає послуги «Замовнику» при виконанні їм комплексу автотранспортних послуг будівельних машин і механізмів ( додаток 1 до договору).

«Виконавець» забезпечує використання будівельних машин згідно з їх технічних характеристик і за призначенням з дотриманням вимог охорони праці і ведення робіт і несе повну відповідальність за можливі наслідки невиконання або порушення цих вимог у відповідності Постанови КМУ № 1094 від 21.08.2001 року та п. 1.3. «Техніка безпеки в виробництві» ( розділ 2 договору).

Умовами договору розділом 4 сторони встановили, що «Замовник» перераховує «Виконавцю» аванс в розмірі 30000,00 грн. на протязі 3-х банківських днів після підписання договору.

Оплата за роботу техніки здійснюється «Замовником» на підставі підписаних змінних рапортів та актів виконання робіт два рази на місяць 15 та 30 числа.

За затримку платежів, «Замовник» сплачує «Виконавцю» пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

Можливі простої будівельних машин по причинам, залежним від «Замовника». Сплата ним «Виконавцю» відбувається згідно чинного законодавства.

Сторони за договором мають статус платника податку на прибуток на загальних умовах, згідно ст. 10.1 Закону України № 334/94-ВР від 28 грудня 1994 року зі змінами і доповненнями.

Між сторонами було погоджено, що термін дії контракту встановлюється з дати його підписання і діє до 31 грудня 2012 року, а в частині розрахунків до повного їх виконання. По завершенні терміну дії контракту, якщо ні одна зі сторін не оголосила про його закінчення, контракт вважається подовженим на наступний календарний рік.

Позивач в позові та в поясненнях в судовому засіданні зазначає, що на виконання вимог договору останнім було виконано свої зобов'язання в повному обсязі, а саме позивачем було надано послуг на загальну суму 577350,00 грн., що зокрема стверджується актами виконаних робіт, а саме:

№ 117 від 31.07.2012 року на загальну суму 159035,00 грн. в тому рахунку ПДВ 26505,83 грн.;

№ 131 від 20.08.2012 року на загальну суму 59180,00 грн. в тому рахунку ПДВ 9863,33 грн.;

№ 137 від 24 серпня 2012 року на загальну суму 22190,00 грн. в тому рахунку ПДВ 3698,33 грн.;

№ 136 від 24 серпня 2012 року на загальну суму 50220,00 грн. в тому рахунку ПДВ 8370,00 грн.;

№ 155 від 31 жовтня 2012 року на загальну суму 190210,00 грн. в тому рахунку ПДВ 31701,67 грн.;

№ 166 від 30 листопада 2012 року на загальну суму 141515,00 грн. в тому рахунку ПДВ 23585,83 грн.

За виконані послуги позивачем було виставлено рахунки на оплату, а саме: рахунок № 382 від 24.08.2012 року на загальну суму 159035,00 грн. та рахунок № 682 від 31.10.2012 року на загальну суму 418315,00 грн.

Відповідач за надані послуги позивачем розрахунки здійснив частково, а саме в розмірі 45000,00 грн., що стверджується випискою банку, копія якої міститься в матеріалах справи.

З врахуванням часткових проплат заборгованість відповідача становить 577350,00 грн.

Непроведення розрахунків спонукало позивача звернутися з позовом до суду про стягнення заборгованості з нарахованими штрафними санкціями.

Беручи до уваги встановлені обставини, суд дійшов наступних висновків.

Так, відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З моменту укладення сторонами договору між ними виникли правовідносини з договору про надання підряду регулювання яких здійснюється § 1 (Загальні положення про підряд) Глави 61 ЦК України (Підряд) (ст.ст.837-864 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 629 цього Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За умовами договору оплата за роботу техніки здійснюється «Замовником» на підставі підписаних змінних рапортів та актів виконання робіт два рази на місяць 15 та 30 числа.

Як видно з матеріалів справи відповідачем були порушені умови договору, а саме щодо розрахунків за виконані роботи.

Позивачем було заявлено до стягнення суму основного боргу в розмірі 577350,00 грн. згідно актів виконаних робіт, які були надані суду для дослідження.

Судом встановлено, що послуги надані позивачем згідно акта № 166 від 30 листопада 2012 року на суму 141515,00 грн. в тому рахунку ПДВ 23585,83 грн. не можуть бути задоволена судом, оскільки, даний акт не підписаний між сторонами та відсутні докази направлення його на адресу відповідача. Тому, надання послуг за даним актом є недоведеними.

З врахуванням викладеного позов в частині суми основного боргу підлягає задоволенню в розмірі 435835,00 грн. В частині стягнення 141515,00 грн. суми основного боргу слід відмовити.

Окрім того, позивачем було заявлено до стягнення 42653,71 грн. пені, 36332,82 грн. 3% річних; 114193,71 грн. інфляційні втрати.

Стаття 610 цього ж Кодексу передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У п.3 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язань, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно умов договору за затримку платежів, «Замовник» сплачує «Виконавцю» пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

Частиною 2 ст.193 ГК України встановлено, що порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ГК України, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Стаття 549 ЦК України вказує, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Стаття 610 цього ж Кодексу передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У п.3 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язань, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив строк виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перерахунок пені, 3% річних, інфляційних втрат прийшов до висновку, що позов цій частині підлягає задоволенню в наступних розмірах: 32190,40 грн. пені, 28040,64 3% річних; 86173,74 грн. інфляційних втрат. В решті частині вимог щодо стягнення заявлених пені, 3% річних, інфляційних втрат слід відмовити.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. 33, 34, 36, 43, 44, 49, 83, 82-84, 115, 121 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного підприємства "Сервіс - Дорбуд" (21000, м.Вінниця, вул.Фурманова, 28, ) на користь Державного підприємства Міністерства оборони України "Київське управління механізації і будівництва" (02093, м.Київ, вул.Бориспільська, 181, ) 435835,00 грн. сума основного боргу; 32190,40 грн. пені; 28040,64 3% річних; 86173,74 грн. інфляційних втрат, 8733,59 грн. витрат зі сплати судового збору.

В решті позову відмовити.

Копію рішення надіслати відповідачу рекомендованим листом.

Повне рішення складено 21 березня 2016 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (21000, м.Вінниця, вул.Фурманова, 28)