УХВАЛА

15.03.2016Справа № 910/17076/13

За заявою Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

про визнання наказу Господарського суду міста Києва № 910/17076/13 від

08.07.2014 таким, що не підлягає виконанню

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна

компанія «Нафтогаз України»

До Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

Про стягнення 143 492,02 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Прокоф'єва Л.В. - по дов. № 14-4 від 13.01.2015

від відповідача Гуменюк Т.М. - по дов. № 91/2015/09/30-9 від 30.09.2015

СУТЬ СПОРУ :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Київенерго» 143 492,02 грн., з яких сума основного боргу становить 130 584,83 грн., 282,92 грн. інфляційних втрат, 10 177,36 грн. пені та 3% річних у розмірі 2 446,90 грн. за неналежне виконання зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу № 1478-12-БО від 31.07.2012.

Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/17076/13 від 26.03.2014 позовні вимоги задоволено повністю та стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» заборгованість за поставлений природний газ в розмірі 130 584,83 грн., пеню в розмірі 10 177,36 грн. 3 % річних в розмірі 2 446,90 грн., інфляційні втрати в розмірі 282,92 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 869,84 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду № 910/17076/13 від 22.05.2014 рішення Господарського суду міста Києва № 910/17076/13 від 26.03.2014 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України № 910/17076/13 від 03.07.2014 рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2014 у справі № 910/17076/13 змінено.

08.07.2014 на виконання постанови Вищого господарського суду України від 03.07.2014 Господарським судом міста Києва був виданий відповідний наказ.

28.08.2015 Публічного акціонерного товариства «Київенерго» подано заяву, у відповідності до ст. 117 Господарського процесуального кодексу, про визнання наказу Господарського суду міста Києва № 910/17076/13 від 08.07.2014 таким що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/17076/13 від 01.10.2015 заяву Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню задоволено частково та визнано наказ Господарського суду міста Києва у справі № 910/17076/13 від 08.07.2014, таким що не підлягає виконанню в частині стягнення заборгованості за поставлений природній газ в розмірі 130 584,83 грн., пені в розмірі 5 000,00 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 869,84 грн.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/17076/13 від 01.10.2015 позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Постановою Київського апеляційного господарського суду № 910/17076/13 від 11.11.2015 ухвалу Господарського суду міста Києва № 910/17076/13 від 01.10.2015 скасовано та в задоволені заяви Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятою постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.11.2015 у справі № 910/17076/13 відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою.

Постановою Вищого господарського суду України № 910/17076/13 від 17.02.2016 постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.11.2015 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.10.2015 у справі № 910/17076/13 скасовано, справу передано до Господарського суду міста Києва на новий розгляд.

Матеріали справи № 910/17076/13 були отримані Господарським судом міста Києва 24.02.2016 та згідно автоматизованої системи документообігу суду передані на новий розгляд судді Сіваковій В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/17076/13 від 26.02.2016 розгляд справи було призначено на 10.03.2016.

Відповідачем в судовому засіданні 10.03.2016 подано пояснення.

Позивачем 10.03.2016 до відділу діловодства суду подано заперечення на заяву відповідача.

Відповідач в судовому засіданні 10.03.2016 вимоги поданої заяви підтримав повністю.

Позивач в судовому засіданні 10.03.2016 проти задоволення заяви заперечував повністю.

В судовому засіданні 10.03.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 15.03.2016.

Розглянувши подану заяву та заслухавши пояснення представників сторін, суд відзначає наступне

Частина 2 статті 117 Господарського процесуального кодексу України передбачає право суду вчинити такі процесуальні дії:

- виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі наказу;

- визнати наказ таким, що не підлягає виконанню;

- стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Зазначені процесуальні дії суд вчиняє за заявою боржника або стягувача.

Частина 4 статті Господарського процесуального кодексу України містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувача або боржника, поданими в порядку зазначеної статті:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведений перелік підстав є вичерпним.

Підстави вважати, що наказ суду, який заявник просить визнати таким, що не підлягає виконанню, видано помилково у суду відсутні.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем подано належні докази в підтвердження здійснення ним сплати боргу в розмірі 130 584,83 грн., а саме подано платіжне доручення № 11010 від 30.04.2014 на суму 130 584,83 грн. (в призначенні платежі зазначено за природний газ та транспортування згідно договору № 1478-12-БО від 31.07.2014).

Також подано платіжне доручення № від 19.08.2015 про сплату судового збору в розмірі 2 869,84 грн. (в призначенні платежу зазначено оплата коштів відповідно до наказу № 910/17076/13 від 08.07.2014 ВП № 44800828).

Отже, обов'язок по сплаті основного боргу та судового збору за рішенням Господарського суду міста Києва № 910/17076/13 від 26.03.2014 у відповідача відсутній повністю, у зв'язку з виконанням на суму в розмірі 130 584,83 грн. та на суму в розмірі 2 869,84 грн.

06.06.2015 набрав чинності Закон України № 423-VIII від 14.05.2015 «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»». Цим законом внесено зміни до Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», зокрема статтю 18 доповнено частиною 13 наступного змісту:

«Заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості.

Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

Зазначені пені, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини».

На день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»» в обліку позивача та відповідача значилася заборгованість за природний газ, спожитий до 01.01.2014 за відповідними договорами від 28.12.2012, яка була сплачена відповідачем протягом червня-липня 2015 року.

У зв'язку з цим, протоколом № 1 від 31.07.2015 засідання Комісії з питань реструктуризації та списання заборгованості перед НАК «Нафтогаз України» та реалізації норм Закону України від 14.05.2015 № 423-VII, оформлено одностороннє рішення про списання з обліку заборгованості відповідача перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» зі сплати пені, інфляційних нарахувань та 3% річних, у тому числі, і за рішенням суду у справі № 910/17076/13 у сумі 7 729,82 грн.

Предметом регулювання п. 13 ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» у редакції Закону України № 423-VIII від 14.05.2015 є заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий у період з 01.01.2014 по 31.12.2014 та за природний газ, спожитий до 01.01.2014, але яка залишилася непогашеною станом на 06.06.2015, без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду.

Враховуючи зміст пункту 3 частини 3 розділу 1 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», предметом регулювання даного закону була заборгованість, що залишилась непогашеною на день набрання чинності цим законом, тобто станом на 06.06.2015, за природний газ, спожитий в період з 01.01.2014 до 31.12.2014 та заборгованість за природний газ, спожитий до 01.01.2014, але яка була сплачена у період з 06.06.2015 до 06.09.2015.

Відповідно до змісту рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2014 у справі № 910/17076/13 основна сума заборгованості за договором № 1478-12БО від 31.07.2012 у сумі 130 584,83 грн., яка виникла за грудень 2012 року, була погашена 30.04.2014 на підставі платіжного доручення № 11010.

Таким чином, основна заборгованість за спірним договором № 1478-12БО від 31.07.2012 у сумі 130 584,83 грн. була повністю погашена 30.04.2014, у зв'язку з чим станом на 06.06.2015 заборгованість за спірним договором за природний газ, спожитий до 01.01.2014 не обліковувалась, що, в свою чергу, унеможливлює застосування до спірних правовідносин Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» в частині списання пені, штрафних та фінансових санкцій.

Законом України «Про засади функціонування ринку природного газу» не визначено списання 3% річних та інфляційних втрат, оскільки ці нарахування не є ані штрафними, ані фінансовими санкціями, а є компенсацією кредитору за збитки, понесені внаслідок знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за період прострочення платежу.

3% річних та інфляційні нарахування не є санкціями, а є частиною грошового зобов'язання та виступають специфічним способом відшкодування мінімального розміру реальних збитків, що є неминучими у разі прострочення грошового зобов'язання та стягуються незалежно від вини боржника.

Про компенсаційний характер нарахувань, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України неодноразово вказував Верховний Суд України, який зазначив, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника (постанова від 06.06.2012 у справі № 6-49цс12).

Враховуючи викладене, суд вважає заяву відповідача про визнання наказу Господарського суду міста Києва № 910/17076/13 від 08.07.2014 таким, що не підлягає виконанню такою що підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про визнання наказу Господарського суду міста Києва № 910/17076/13 від 08.07.2014 таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

2. Визнати наказ Господарського суду міста Києва від 08.07.2014 у справі № 910/17076/13 таким, що не підлягає виконанню частково в частині стягнення заборгованості за поставлений природний газ в розмірі 130 584,83 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 869,84 грн.

3. В іншій частині в задоволенні заяви відмовити повністю.

СуддяВ.В. Сівакова