ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.03.2016 Справа № 905/428/16

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Осадчої А.М.

за участю секретаря судового засідання Щитової Л.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергосервіс-2007" м.Українськ Донецька область

до відповідача Державного підприємства "Селидіввугілля" м.Селідово Донецька область

про стягнення 54340грн.49коп.

за участю представників сторін:

від позивача:не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПРАВИ:

26.01.2016 року шляхом направлення поштового відправлення Товариство з обмеженою відповідальністю "Укренергосервіс-2007" м.Українськ Донецька область (далі ТОВ "Укренергосервіс-2007") звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства "Селидіввугілля" м.Селідово Донецька область (далі ДП "Селидіввугілля") з вимогами про стягнення заборгованості у розмірі 54340,49 грн.

Ухвалою господарського суду від 03.02.2016 року за вказаним позовом порушено провадження по справі №905/428/16. Розгляд справи відкладався.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що на підставі укладеного договору на виконання робіт № 25/13-2/208-13ЭМС від 17.12.2013 року позивачем належним чином виконані всі взяті на себе зобов'язання, передбачені умовами договору, фактичне виконання яких підтверджується підписаними сторонами актами приймання-виконання робіт № 1-14 за січень 2014 року, №2-14 за лютий 2014 року, однак, у порушення умов договору вартість робіт в сумі 52343,49 грн. відповідачем не оплачена, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

На підтвердження зазначених у позові обставин позивач надав суду належним чином засвідчені копії: договору №25/13-2/208-13 ЭМС від 17.12.2013 року, актів прийняття виконаних підрядних робіт № 1-14 за січень 2014 року, № 2-14 за лютий 2014 року, податкових накладних № 2 від 31.01.2014 року, №3 від 02.04.2014 року, акту звірки від 30.09.2014 року, рахунку-фактури № 3 від 04.05.2014 року, претензії № 01/1114 від 07.11.2014 року, договірної ціни № 1 на будівництво наладка устаткування ДП "Селидіввугілля" шахта "Україна", локального кошторису № 4-1-1 на наладку шахти "Україна", Статуту підприємства, витягу з ЄДРПОУ щодо позивача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 509, 526, 530, 611 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст.ст. 1, 12, 15, 22, 44, 49, 54, 55 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

У письмових поясненнях позивач вказує, що причини відсутності протоколів (актів) контрольних випробувань йому не відома, але самі випробування проводилися у присутності представника відповідача, за відсутності контрольних випробувань не були б підписані акти виконаних робіт, бо устаткування після контрольного випробування було включено до роботи і працює по теперішній час. Також позивач вказує, що згідно підписаних актів до договору вартість робіт повинна була складати 54343,49 грн., але остаточна сума була вказана у акті звірки з відповідачем помилково - 54340,49 грн. Дана сума зазначена позивачем у позові та саме таку суму він просить стягнути.

24.02.2016 року через канцелярію суду відповідач надав клопотання, у якому просить суд зобов'язати позивача направити на адресу відповідача копію позовної заяви з доданими до неї документами та просить суд надати відповідачу час для ознайомлення з позовними вимогами з метою якісної підготовки до справи.

У судове засідання 10.03.2016 року представник позивача не зявився, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи за вудсутності його представника.

Клопотання позивача про розгляд справи за відсутності його представника судом задоволено.

У судове засідання 10.03.2016 року представник відповідача не з'явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином у спосіб, передбачений чинним процесуальним законодавством.

Адреса місцезнаходження відповідача, що зазначена у ЄДРПОУ: 85400, м. Селидове, вулю ОСОБА_1, 41. Повідомлення відповідача про розгляд справи №905/428/16 у господарському суді Донецької області здійснювалася шляхом направлення рекомендованої поштової кореспонденції за юридичною адресою останнього, про що свідчить повернення рекомендованих повідомлень на адресу суду, які містяться в матеріалах справи.

Наявність письмових звернень до суду обумовлює обізнаність відповідача з фактом наявності судового спору та його суттю.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зобов'язання направити копію позовної заяви з доданими до неї документами та надання часу для ознайомлення з позовними вимогами, оскільки матеріали справи містять докази на підтвердження направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів на юридичну адресу відповідача; дане відправлення отримано уповноваженим представником відповідача, про що свідчать дані роздруківки з офіційного сайту ДП"Укрпошта", тобто позивач належним чином виконав свій обов"язок передбачений ст. 56 ГПК України та повторне направлення є недоцільним.

Суд вбачає, що відповідач внаслідок отримання ухвал суду був обізнаний про факт наявності судового процесу, у період з 10.02.2016року (дата отримання ухвали про порушення відповідачем) по даний час мав можливість, але не скористався своїм правом на ознайомлення з матеріалами справи з метою надання правової позиції у справі, участь свого повноважного представника у судовому засіданні не забезпечив, відзиву не надав.

Згідно із пунктом 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011року у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи господарський суд зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обовязком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомленого представника відповідача та ненадання відповідачем певних документів у світлі приписів ст.ст. 4-3, 22, 33 та 77 цього Кодексу істотним чином не впливають на таку кваліфікацію і не можуть вважатися належною підставою для подальшого відкладання розгляду справи.

Відповідно до положень статті 811 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи. З клопотаннями щодо фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів сторони до суду не зверталися.

Дослідивши представлені позивачем в порядку статті 43 ГПК України докази, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне.

Згідно вимогам частин 1 і 2 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

17.12.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРЕНЕРГОСЕРВІС-2007" (Виконавець) та Державним підприємством "Селидіввугілля" (Замовник) укладено договір на виконання робіт № 25/13-2/208-13 ЭМС , згідно з п. 1.2 якого Замовник доручає, а Виконавець приймає до виконання проведення налагоджувальних робіт шахтного стаціонарного устаткування на шахтах ДП "Селидіввугілля".

Відповідно до розділу IV договору загальна вартість робіт, що доручаються Виконавцю, визначається у Специфікаціях, що є невід'ємною частиною даного договору. Вартість робіт даного договору - договірна. Обсяги та вартість робіт, доручених Виконавцю, зумовлюються кошторисно-фінансовими розрахунками, які є невід'ємною частиною договору. Вартість робіт розрахована по договірним цінам з урахуванням ресурсних елементних кошторисних норм. Узгодження договірної ціни здійснюється шляхом затвердження обома сторонами кошторисно-фінансового розрахунку.

Договірною ціною № 1 на будівництво наладка устаткування ДП "Селидіввугілля" шахта "Україна", що підписана сторонами 23.12.2013 року, встановлено, що вартість робіт за договором складає 620394 грн.

Договір підписано уповноваженими представниками сторін, підписи представників сторін скріплені печатками підприємств.

Термін дії договору встановлено сторонами у розділі VII договору, а саме: термін дії даного договору встановлюється з дати укладання до 31.12.2014 року (п. 29).

Пунктом 13 договору передбачено, що термін виконання роботи - протягом 30 календарних днів з моменту отримання замовлення від Замовника.

Відповідно до п. 14 договору терміном закінчення робіт є дата підписання сторонами протоколу (акту) контрольних випробувань та акта виконаних робіт.

Як передбачено сторонами у п. 17 договору про закінчення виконання робіт Виконавець повідомляє Замовника не пізніше трьох днів, після чого сторони складають двосторонній акт виконання робіт та протокол (акт) контрольних випробувань.

Сторонами договору підписано акт приймання виконаних підрядних робіт № 1-14 за січень 2014 року на загальну суму 12787,20 грн., акт приймання виконаних підрядних робіт № 2-14 за лютий 2014 року на загальну суму 41556,29 грн.

Також суду надано рахунок-фактура № 03 від 04.05.2014 року.

В актах встановлено, що роботи виконані у повному обсязі і задовольняють вимогам договору, сторони претензій до термінів, кількості та якості робіт не мають, сума яка належить до оплати, за актом № 1-14 складає 12787,20 грн., за актом № 2-14 складає 41556,29 грн.

Зазначені вище акти підписано уповноваженими представниками сторін за відсутності заперечень стосовно обсягу виконаних робіт або їх якості, скріплено печатками підприємств.

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження виявлення недоліків у виконанні робіт.

Виходячи з викладеного, підписані між сторонами акти є належними та допустимими доказами факту виконання позивачем прийнятих на себе зобовязань за вказаним договором.

У письмових поясненнях, отриманих судом 10.03.2016 року позивач зазначає, що протокол (акт) контрольних випробувань сторонами підписано не було, але самі випробування проводились у присутності представника Замовника; за відсутності контрольних випробувань не були б підписані акти виконаних робіт, бо устаткування після контрольного випробування було включено до роботи і працює по теперішній час.

Суд погоджується з позицією позивача з цього приводу та вважає, що прийняття робіт за актами, якому повинно передувати контрольне випробування, з вказанням, що роботи виконані у повному обсязі і задовольняють вимогам договору, сторони претензій до термінів, кількості та якості робіт не мають, свідчить про здійснення цих випробувань. Доказів протилежного суду не надано.

На наданих позивачем до матеріалів справи актах приймання виконаних підрядних робіт визначено лише місяць та рік виконання робіт.

Одночасно, позивачем до матеріалів справи надано податкові накладні № 2 від 31.01.2014 року, №03 від 02.04.2014 року, які складені за наслідками господарських операцій.

Відповідно до підпункту 201.7 пункту 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно з підпунктом 198.2 пункту 198 ПКУ датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше, зокрема, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Виходячи з викладеного, податкові накладні були виписані позивачем в день оформлення документу, що засвідчує факт виконання робіт, тобто в день підписання відповідних актів приймання виконаних робіт. Відповідно, дата підписання актів не може бути пізніше дати складання податкових накладних.

Таким чином, суд вважає датами підписання акта № 1-14 - 31.01.2014 року, акта № 2-14 - 02.04.2014 року.

За приписами ч.1 ст.854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як передбачено в п. 19 договору умова оплати за виконані роботи - протягом 30-ти календарних днів після підписання акту виконаних робіт.

Судом встановлено, що відповідач повинен був сплатити вартість виконаних робіт за актом №1-14 в строк до 02.02.2014 року включно, за актом № 2-14 в строк до 03.05.2014 року включно.

ТОВ "Укренергосервіс-2007" направлено відповідачу претензію №01/1114 від 07.11.2014 року, яка отримана 10.11.2014 року, про що свідчить штамп ДП "Селидіввугілля" з номером та датою. Відповідь відповідачем не надано.

Доказів оплати заборгованості в сумі 54343,49 рн. відповідач суду також не надав.

Як вбачається з акту звірки від 30.09.2014 року, підписаного сторонами, сума заборгованості за договором складає 54340,49 грн.

Також, у письмових поясненнях, наданих суду 10.03.2016 року позивач зазначає, що стягненню з відповідача підлягає саме заборгованість у розмірі 54340,49 грн., підтверджена актом звірки.

Суд приймає до уваги зазначену позицію позивача, оскільки позивач самостійно визначає предмет заявленого позову.

Суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Договір, як визначено в статті 629 ЦК України, є обовязковим до виконання сторонами.

У статті 526 ЦК України зазначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Матеріалами справи доведено факт виконання позивачем своїх зобовязань у відповідності до умов зазначеного вище договору, строк виконання зобовязання відповідача на момент звернення з позовом настав, тому відповідач зобовязаний здійснити оплату вартості виконаних робіт на загальну суму 54340,49 грн., тоді як, матеріали справи не містять доказів у підтвердження оплати відповідачем суми заборгованості.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ "Укренерносервіс" м. Українськ до ДП "Селидіввугілля" про стягнення 54340,49 грн. підлягають задоволенню як обґрунтовані та підтверджені належними доказами у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 ГПК України в резолютивній частині рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору від 22 травня 2015 року № 484-VIII ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, що дорівнює судовому збору у розмірі 1378,00 грн.

Як вбачається з платіжного доручення № 4 від 24.12.2015 року позивач сплатив судовий збір у розмірі 1827,00 грн., хоча повинен був сплатити 1378,00 грн.

Відповідно до п. 5 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Оскільки позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі більшому, ніж передбачено законодавством, надлишково сплачений судовий збір в сумі 449,00грн. підлягає поверненню з державного бюджету у разі наявності клопотання про це з боку позивача.

Наразі вказане клопотання відсутнє, тому питання щодо повернення судового збору судом не вирішується, позивач не позбавлений права звернутись до суду з такою заявою й після вирішення спору по суті.

У відповідності до ст.49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 530, 610, 612, 629, 837, 854 Цивільного кодексу України; ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 43, 44, 49, 75, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергосервіс-2007" м.Українськ Донецька область до відповідача Державного підприємства "Селидіввугілля" м.Селідово Донецька область про стягнення 54340,79 грн. задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Селидіввугілля" (85400, Донецька область, м. Селідово, вул. К. Маркса, буд. 41, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергосервіс-2007" (85485, АДРЕСА_1, ) заборгованість в сумі 54340,79 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 1378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 10.03.2016 року оголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст складено та підписано 14.03.2016 року.

Суддя А.М. Осадча