ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.03.16 Справа № 904/790/16

За позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу "Знам`янська дирекція залізничних перевезень" м. Знам`янка, Кіровоградська область, регіональної філії "Одеська

до приватного підприємства "АТЛАНТА-АГРО", м. Дніпропетровськ

про стягнення 66 705,00 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу «Знамянська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії "Одеська залізниця" (далі - Позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до приватного підприємства «АТЛАНТА-АГРО» (далі - Відповідач) про стягнення штрафу в сумі 66 705,00 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2016 порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду.

В судовому засіданні 03.03.2016 оголошувалась перерва до 15.03.2016 відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на виконанням Відповідачем, як вантажовідправником, свого обов'язку з оформлення перевізних документів, а саме: в результаті контрольного зважування вантажу було встановлено, що у вагоні №95800876 фактична вага вантажу не відповідає даним, зазначеним у накладній № 43163716, в якій маса нетто вантажу зазначена 62 900 кг, а за даними контрольного зважування виявилось 66 910 кг, що на 4 010 кг більше, ніж зазначено у перевізному документі, про що було складено комерційний акт АА № 055364/109/68 від 06.11.2015.

Представник Позивача в судове засідання, призначене на 15.03.2016, не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (представник Позивача ОСОБА_1 (за довіреністю б/н від 13.01.2016) , був присутній в попередньому судовому засіданні 03.03.2016, що підтверджується протоколом судового засідання від 03.03.2016 по справі №904/790/16). 09.03.2016 Позивач подав клопотання про долучення додаткових документів до матеріалів справи. Суд долучив надані Позивачем документи до матеріалів справи.

Представник Відповідача в судове засідання, призначене на 15.03.2016, не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (представник Позивача ОСОБА_2 (за довіреністю №05/01-3 від 05.01.2016), був присутній в попередньому судовому засіданні 03.03.2016, що підтверджується протоколом судового засідання від 03.03.2016 по справі №904/790/16). 03.03.2016 Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, подав клопотання, в якому просить зменшити розмір штрафу до однієї провізної плати в сумі 13 341,00 грн.

В судовому засіданні 15.03.2016 оголошені вступна та резолютивна частини рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

31.10.2015 приватне підприємство "АТЛАНТА-АГРО" (Відповідач, Вантажовідправник) відправило дев'ять вагонів з вантажем зерно кукурудзи - зі станції Ахтирка Південної залізниці на станцію призначення Жовтнева, що підтверджується залізничною накладною №43163716.

Вантажоодержувачем за вказаною залізничною накладною (графа № 4) є ТОВ МСП "Ника Тера" (далі - вантажоодержувач).

В залізничній накладній №43163716 Відповідач зазначив перелік номерів вагонів, залучених до перевезення вантажу, їх вантажопідйомність, тару вагону та масу вантажу в кожному вагоні. Як зазначено у графі 28 вказаної накладної, вантаж було завантажено у вагони Відповідачем, як вантажовідправником, і ним же визначено масу вантажу на вагонних вагах, про що зазначено у графі 26 накладної. Зокрема, Відповідач зазначив, що вагон № 95800876 має масу нетто - 62 900 кг, тара - 21 250 кг.

В процесі перевезення вантажу 06.11.2015 на станції Тимкове Одеської залізниці було виявлено різницю в масі вантажу у зазначеному вагоні та здійснено контрольне зважування на вагонних вагах, про що 06.11.2015 на станції Тимкове Одеської залізниці складено комерційний акт АА № 055364/109/68.

В результаті контрольного зважування вантажу було встановлено, що у вагоні №95800876 фактична маса вантажу не відповідає даним, зазначеним у накладній № 43163716, а саме: у накладній маса нетто вантажу зазначена 62 900 кг, за даними контрольного зважування виявилось 66 910 кг, що на 4 010 кг більше, ніж зазначено у перевізному документі.

Результати контрольного зважування відображено у Книзі здавання вантажів під охорону, що ведеться на станції Тимково Одеської залізниці.

Позивач, посилаючись на те, що у відповідності до статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності відомостей, зазначених ними у накладних, а також на підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України, просить суд стягнути з Відповідача, як вантажовідправника, штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за неправильно зазначену у накладній №43163716 від 31.10.2015 масу вантажу.

Відповідно до частини 2 статті 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частина 3 статті 909 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктом 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому, Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме пунктом 1.1. "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за № 765/19503, а також статтею 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме: пункту 2.1. та пункту 24 додатку 3, до цих Правил, графа "Маса вантажу, визначена відправником" заповнюється відправником. Відправник повинен вказати точну масу вантажу.

Накладна згідно з вказаними Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Згідно з пунктом 28 Правил № 861/5082 вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Наведена норма свідчить про те, що залізниця не зобовязана перевіряти дані, зазначені у накладних, фактичним даним при прийнятті вантажу до перевезення.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів (зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083) передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Відповідно до статті 921 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що виникають з договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Положеннями статті 24 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Отже, з огляду на наведене, при заповненні накладної на перевезення вантажу відповідальність за точність та повноту відомостей, зазначених у відповідній накладній, покладається на вантажовідправника.

В той же час, в порушення наведених нормативних приписів, Відповідачем при заповненні залізничної накладної № 43163716 від 31.10.2015 було допущено помилку у масі вантажу в вагоні № 95800876, що підтверджується комерційним актом АА № 055364/109/68 від 06.11.2015 та визнається Відповідачем. При цьому, в комерційному акті зазначено, зокрема, що на нижніх вивантажувальних люках та на верхніх завантажувальних люках пломби-шайби справні, відповідають перевізному документу; люка щільно закриті; течі вантажу немає.

Згідно статті 122 Статуту підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу є комерційний акт, складений у випадках передбачених статтею 129 Статуту.

За змістом статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Як вбачається з накладної № 43163716 від 31.10.2015, розмір провізної плати становить 13 341,00 грн. за кожен вагон.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, а також те, що розмір заявленого до стягнення штрафу відповідає вищезазначеним нормам, а також є арифметично вірно розрахованим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 66 705,00 грн. штрафу за неправильно зазначену у залізничній накладній масу вантажу, є обґрунтованими.

В той же час, згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до норма статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В пункті 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України також зазначено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, слід визнати право судів при винесенні рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір, з урахуванням всіх конкретних обставин справи. Підстави та розмір, на який зменшується стягуваний штраф, повинні бути в рішенні суду мотивовані та обґрунтовані.

Відповідно до пункту 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", передбачено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки (штрафу), суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення розміру штрафних санкцій. При цьому, розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Відповідач подав клопотання вих. №02/03-1 від 02.03.2016, в якому він просить суд зменшити розмір штрафу до однієї провізної плати в сумі 13 341,00 грн., посилаючись на те, що підприємство відповідача знаходиться у скрутному фінансовому становищі, на підтвердження чого Відповідачем разом з клопотанням був наданий баланс (Звіт про фінансовий стан) на 31.12.2015, Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2015 рік. Так, відповідно до вказаних фінансових документів збиток від операційної діяльності відповідача за 2015 рік склав 182 000,00 грн., чистий фінансовий результат - збиток в сумі 62 000,00 грн.

Крім того, суд враховує поведінку Відповідача, яка полягає у визнанні допущеного порушення, а також те, що Відповідач не ухиляється від відповідальності за його вчинення.

Враховуючи викладене, а також співвідношення пред'явлених до стягнення санкцій з отриманими негативними наслідками від порушення зобов'язання, відсутністю негативних наслідків від неправильного зазначення маси вантажу в накладній, неспіврозмірністю нарахованого штрафу заподіяному правопорушенню в частині оформлення перевізного документу щодо неправильного зазначеної маси вантажу, а також положення пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, частини 2 статті 233 Господарського кодексу України суд вважає, за можливе зменшити розмір штрафу до 13 341,00 грн., виходячи із розрахунку розміру однієї провізної плати за вагон.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 1, 4-5, 33, 34, 44, 49, 82 85,116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з приватного підприємства "АТЛАНТА-АГРО" (49064, м. Дніпропетровськ, вулиця Мічуріна, будинок 4, ) на користь публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (65012, м. Одеса, вулиця Пантелеймонівська, будинок 19; ) - 13 341,00 грн. - штрафу, 1 378,00 грн. судового збору

Видати наказ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 17.03.2016.

Суддя ОСОБА_3