КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2016 р. Справа№ 923/1681/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Куксова В.В.

Тарасенко К.В.

при секретарі судового засідання - Захарчук Н.С.

за участю представників: відповідно до протоколу судового засідання від 15.03.2016р.

розглянувши у відкритому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Співдружність ініціативних працездатних інвалідів" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2015 року.

у справі № 923/1681/15 (суддя: Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Співдружність ініціативних працездатних інвалідів"

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Національний кредит"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Товариство з обмеженою відповідальністю "Цюрупинська швейна фабрика "Юність"

про визнання договору поруки припиненим

СУТЬ СПОРУ ТА СКАРГИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "Співдружність ініціативних працездатних інвалідів" до Публічного акціонерного товариства "Банк "Національний кредит" про визнання припиненим договору поруки № 04-1383/1-4 від 05.05.11., укладеного між позивачем, відповідачем і третьою особою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у третьої особи перед відповідачем станом на 06.10.14. утворилась прострочена заборгованість з терміном прострочки 17 днів, тобто з 22.10.14. термін надання Кредиту вважається таким, що закінчився (зі спливом 15 денного терміну передбаченого Кредитним договором). Таким чином, позивач зазначає, що відповідач не пізніше 22.04.15. зобов'язаний був направити позичальнику та поручителю вимогу про дострокову сплату грошових коштів за Кредитним договором. Крім того, позивач вказує на те, що після пред'явлення вимоги відповідач у вказаний шестимісячний термін повинен був звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення грошових коштів за Кредитним Договором, що Кредитором було здійснено лише 28.08.15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.15. порушено провадження у справі № 923/1681/15, на підставі ст. 27 ГПК України залучено до участі в розгляді даної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство "Цюрупинська швейна фабрика "Юність" (далі - третя особа)

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.15. було здійснено процесуальне правонаступництво третьої особи з Приватного акціонерного товариства "Цюрупинська швейна фабрика "Юність" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Цюрупинська швейна фабрика "Юність".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.12.15р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Співдружність ініціативних працездатних інвалідів" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2015р., та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями визначено склад суду для розгляду справи №923/1681/15, головуючий суддя Тищенко О.В. судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення Господарського суду міста Києва прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи.

На підставі апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Співдружність ініціативних працездатних інвалідів", згідно ст. 98 ГПК України, Київським апеляційним господарським судом ухвалою від 18.12.2015р. порушено апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 26.01.16р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.01.16р. відкладено розгляд справи на 16.02.16р.

Ввідповідно до протоколу про автоматичні зміни складу колегії суддів від 16.02.16р., у зв'язку з перебуванням судді Іоннікової І.А. у відпустці, визначено новий склад суду головуючий суддя: Тищенко О.В, судді Куксов В.В., Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.02.16р. справу №923/1681/15 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі головуючий суддя: Тищенко О.В, судді Куксов В.В., Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.02.16р. розгляд справи відкладено на 15.03.16р.

У судове засідання 15.03.16р. з'явився представник позивача та представник відповідача.

Представник апелянта в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2015року у справі №923/1681/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду.

Представник третьої особи у судове засідання 15.03.16р. не з'явився про причини неявки суд не повідомлено, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, судова колегія вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами, за відсутності представника третьої особи, оскільки його неявка не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні в матеріалах справи та заслухавши пояснення представника апелянта та представника відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між відповідачем (надалі - Кредитор) та третьою особою (надалі - Позичальник) 05.05.2011 було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 85ю/2011/05-1379/2-1 (надалі - Кредитний договір), відповідно до умов якого (п. 1.1) Кредитор зобов'язався надати Позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання (далі - Кредит)

У відповідності до п. 1.3 Кредитного договору в якості забезпечення Позичальником виконання своїх зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги Кредитор укладає: з майновим поручителем Товариством з обмеженою відповідальністю "Співдружність ініціативних працездатних інвалідів" договір іпотеки нежитлової нерухомості, майновим поручителем Товариством з обмеженою відповідальністю "Співдружність ініціативних працездатних інвалідів" договір застави обладнання, фізичною особою ОСОБА_1 договору поруки, Товариством з обмеженою відповідальністю "Співдружність ініціативних працездатних інвалідів" договір поруки.

Згідно з п. 7.3 Кредитного договору він набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

Відповідно до п. 7.4 Кредитного договору термін надання Кредиту вважається таким, що закінчився і Позичальник зобов'язаний повернути Кредит, сплатити проценти за фактичний час використання Кредиту, комісії, нараховані штрафні санкції у розмірах, передбачених Кредитним договором і Тарифами, у випадках:

- невиконання або неналежного виконання умов Кредитного договору, припинення дії або визнання недійсними договорів, якими забезпечено виконання зобов'язання за Кредитним договором;

- у разі порушення Позичальником або третьою особою, з якою укладений договір забезпечення виконання зобов'язань за Кредитом, умов договорів в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитом, протягом більше п'ятнадцяти днів, термін надання Кредиту вважається таким, що закінчився, та Позичальник зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня погасити Кредити, сплатити проценти за фактичний час використання Кредиту, комісії та нараховані штрафні санкції.

Протягом дії Кредитного договору між його сторонами було внесено зміни, шляхом укладення відповідних договорів про внесення змін до нього.

А саме, договором про внесення змін № 7 від 06.05.14. до Кредитного договору сторонами було встановлено кінцевий термін повернення заборгованості за кредитом до 23.04.2015.

Між відповідачем (надалі - Кредитор), третьою особою (надалі - Позичальник) та позивачем (надалі - Поручитель) 05.05.2011 було укладено Договір поруки № 04-1383/1-4 (надалі - Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1) Поручитель зобов'язався перед Кредитором солідарно відповідати за виконання Позичальником у повному обсязі зобов'язань за Кредитним договором, а саме: повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі та випадках, передбачених Кредитним договором.

Протягом дії Договору між його сторонами було внесено зміни, шляхом укладення відповідних договорів про внесення змін до нього.

Як встановлено положеннями п. 6.1 Договору (в редакції договору про внесення змін № 2 від 06.05.14. до Договору), він набирає чинності з моменту його укладення і діє до 23.04.2020.

Позивач, в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що у третьої особи перед відповідачем станом на 06.10.2014 утворилась прострочена заборгованість з терміном прострочки 17 днів, тобто з 22.10.2014. термін надання Кредиту вважається таким, що закінчився (зі спливом 15 денного терміну передбаченого Кредитним договором). Таким чином, позивач робить висновок, що відповідач не пізніше 22.04.15. (не пізніше 6 місяців після настання строку виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором в повному обсязі, що передбачено приписами ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України) зобов'язаний був направити Позичальнику та Поручителю вимогу про дострокову сплату грошових коштів за Кредитним договором. Крім того, позивач вказує на те, що після пред'явлення вимоги відповідач у вказаний шестимісячний термін повинен був звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення грошових коштів за Кредитним Договором, що Кредитором було здійснено лише 28.08.2015.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судових засіданнях з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Як встановлено ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

У статтях 599, 601, 604 та 609 Цивільного кодексу України відображений вичерпний перелік підстав припинення зобов'язання.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Статтею 559 Цивільного кодексу України передбачено підстави припинення саме зобов'язань з поруки.

А саме, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.

Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Апеляційний господарський суд зазначає, що положеннями п. 6.1 Договору (в редакції договору про внесення змін № 2 від 06.05.14. до Договору) встановлено, що він набирає чинності з моменту його укладення і діє до 23.04.2020.

Отже, укладеним Договором встановлено строк дії вказаного Договору, тому до правовідносин підлягають застосуванню положення ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України про те, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Щодо доводів позивача на обґрунтування підстав пред'явлення даного позову, апеляційний суд зазначає наступне.

У відповідності до умов Договору (п. 6.3) усі повідомлення за цим Договором будуть вважатись зробленими належним чином у разі, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур'єром, телеграфом, або вручені особисто за зазначеними адресами сторін.

В Договорі зазначено, що адресою Поручителя є: 73000, м. Херсон, вул. Червоностудентська, 36А.

Вимогою № 05.1-05/3480 від 30.10.14. відповідач звернувся до позивача (як до Поручителя за Договором) з вимогою сплатити прострочену заборгованість по кредиту на виконання умов Кредитного договору.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 31.10.2014 відповідачем позивачу була направлена вимога № 05.1-05/3480 від 30.10.2014 та вручена Поручителю за адресою: 73000, м. Херсон, вул. Червоностудентська, 36А.

Разом з тим, апеляційним судом враховано, що факт наявності заборгованості Позичальника за Кредитним договором сторонами у справі не заперечується.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про неприйняття доводів позивача про те, що відповідач у шестимісячний термін повинен був звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення грошових коштів за Кредитним договором, оскільки строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій ст. 559 Цивільного кодексу України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові від 17.09.2014 Судової палати у цивільних справах Верховного суду України, яка у відповідності до приписів ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковою для врахування.

За таких обставин, враховуючи все викладене вище в сукупності, підстави для визнання договору поруки припиненим відсутні, а позов із заявлених підстав задоволенню не підлягає.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Співдружність ініціативних працездатних інвалідів", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2015 у справі № 923/1681/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Співдружність ініціативних працездатних інвалідів" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2015 у справі № 923/1681/15 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2015 у справі № 923/1681/15 - залишити без змін.

2.Матеріали справи № 923/1681/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

3.Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді В.В. Куксов

К.В. Тарасенко