КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2016 р. Справа№ 910/26831/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Синиці О.Ф.

Шевченка Е.О.

при секретарі Волуйко Т.В.

представники сторін:

позивача: Савченко Н.О. - довіреність б/н від 21.01.2016;

відповідача: Гайдай Т.В. - довіреність № 166 від 25.12.2015;

третьої особи 1: Коломієць В.С. - довіреність № 225КМГ-255 від 03.02.2016;

третьої особи 2: Коломієць В.С. - довіреність № 02/01/10-03 від 04.01.2016;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нортекс"

на рішення господарського суду міста Києва від 30.11.2015

у справі № 910/26831/15 (головуючий суддя: Спичак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нортекс"

до Комунального підприємства "Київський метрополітен"

треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача: 1) Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),

2) Київська міська рада

про визнання продовженим договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 30.11.2015 у справі №910/26831/15 відмовлено у задоволенні позову про визнання продовженим (пролонгованим) договору від 10.04.2009 оренди № 376-Упр(Дв)-09 про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду на термін до 03.04.2018 року.

Не погодившись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Нортекс" звернулось з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що судом першої інстанції прийнято поспішне рішення і не в повній мірі вивчено матеріали справи та досліджено докази по даній справі, рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскільки відповідач, отримавши заяву позивача про намір продовжити оренду нерухомого майна, мав дати доручення на укладання договору щодо проведення незалежної оцінки вартості об'єкта оренди та подати пакет документів на розгляд Київради, яка і могла відмовити передати зазначений об'єкт в оренди або надати дозвіл на укладання такого договору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.02.2016 порушено апеляційне провадження, призначено розгляд апеляційної скарги на 14.03.2016.

14.03.2016 відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечив проти її задоволення, посилаючись на те, що листом від 24.03.2015 він повідомив позивачу про закінчення терміну дії договору та відмову від його продовження, а також вимагав до 04.05.2015 звільнити об'єкт оренди та повернути його відповідачу, також Київрадою не приймалось рішення щодо продовження терміну дії договору оренди.

14.03.2016 в судовому засідання представник позивача (апелянта) підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов, також вказала, що позивач не отримував лист відповідача про відмову від продовження договору. Представник відповідача заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити оскаржуване рішення без змін, вказала, що лист про відмову від продовження дії договору направлявся позивачу за адресою державної реєстрації листом з описом вкладення. Представник третіх осіб заперечила проти задоволення апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін і третіх осіб, колегія суддів встановила наступне.

10.04.2009 між відповідачем - Комунальним підприємством "Київський метрополітен", як орендодавцем, та позивачем - Приватним підприємством "Нортекс", як орендарем, було укладено договір оренди № 376-Укр (ДВ)-09 (далі - Договір) згідно якого сторони узгодили, що орендодавець на підставі рішення Київради від 28.08.2008 р. № 93/93 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину вестибюлю переходу), визначену відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря (далі - об'єкт оренди), за адресою: станція метро "Героїв Дніпра" (вестибюль № 1), для торгівлі непродовольчими товарами.

Пунктом 2.1 Договору встановлено, що об'єктом оренди є частина вестибюлю (переходу), визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 49,0 кв.м., згідно з викопіюванням з Схеми тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину цього договору.

У пункті 2.3 Договору визначено, що вартість об'єкта оренди згідно із затвердженим 09.04.2009 р. звітом про експертну (незалежну) оцінку станом на 31.01.2009 р. і становить 192 500,00 грн. без ПДВ.

Згідно з п.2.4 Договору об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі КП "Київський метрополітен".

Відповідно до п.3.1 Договору за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю - КП "Київський метрополітен" орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі рішенням Київради від 28.08.2008 р. № 93/93 та методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 28.09.2006 р. № 34/91, та на дату підписання договору місячний розмір якої згідно з розрахунком орендної плати, що є невід'ємною частиною цього договору, становить 163,69 грн. за 1 м.кв. орендованої площі, що в цілому за об'єкт оренди станом на квітень 2009 р. складає 8 020,83 грн. без ПДВ.

Пунктом 4.14 Договору визначено, що орендар після припинення дії договору оренди та у разі відмови у продовженні договору оренди зобов'язаний протягом 10 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі орендодавцю. У разі невиконання пункту 4.14. в силу вступає рішення Київради. При цьому оплата по договору нараховується орендодавцем та сплачується орендарем до дати фактичного повернення об'єкта оренди та підписання акту прийому-передачі.

У пункті 5.4 Договору сторони домовились, що орендар після закінчення строку дії цього договору має переважне право, за інших рівних умов, на продовження дії договору за умови належного виконання своїх обов'язків за цим Договором. Дозвіл на продовження строку оренди надає Київська міська рада.

Пунктом 7.5 Договору встановлено, що у разі закінчення строку дії Договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт орендодавцю у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренди, з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди.

У пункті 9.1 Договору сторони домовились, що договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 10.04.2009 р. до 07.04.2012 р. (2 роки 364 дні).

Згідно з пунктом 9.2 Договору усі зміни і доповнення до цього договору оформляються у письмовій формі і вступають в силу з моменту підписання їх сторонами.

Згідно п.9.3 Договору після закінчення строку дії цього Договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради.

Відповідно до п. 9.4 Договору, договір припиняється, зокрема, в разі закінчення строку на який його було укладено.

Договір підписаний позивачем і відповідачем та погоджений Головним управлінням комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

10.04.2009 позивачем та відповідачем було підписано і посвідчено печатками сторін Акт приймання - передачі нерухомого майна до договору оренди № 376-Укр (ДВ)-09 від 10.04.2009 р., згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування частину вестибюлю, визначену тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 49,0 кв.м., що знаходиться за адресою: станція метро "Героїв Дніпра" (вестибюль № 1), б/н, для торгівлі непродовольчими товарами.

За доводами позивача, які викладені у позовній заяві, строк дії договору було визначено з 10.04.2009 р. по 07.04.2012 р. Позивач 29.03.2012 р. звернувся до відповідача з листом, в якому просив надати пакет документів, необхідних для звернення до Головного управління комунальної власності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) з метою продовження строку дії договору оренд шляхом внесення змін до його істотних умов в частині продовження строку його дії.

Також листом від 29.03.2012 р. позивач звернувся до Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської (Київської міської адміністрації) про продовження договору оренди на новий строк. Відповіді на зазначений лист позивачем отримано не було.

Оскільки позивач, не отримав ні від відповідача, ні від Київської міської ради або ж Головного Управління комунальної власності КМДА жодних заперечень стосовно продовження строку дії договору оренди від 10.04.2009 р. № 376-Упр (ДВ)-09, то дію зазначеного договору було поновлено на новий строк - 2 роки 364 календарних дні, тобто до 05.04.2015 р.

Також позивач вказує, що оскільки в подальшому протягом 1 місяця після закінчення строку дії договору орендодавцем не було висловлено заперечень щодо продовження строку дії договору ще на один строк, позивач з посиланням на ст.764 Цивільного кодексу України, ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вважає, що наведений договір щодо користування нерухомим майном територіальної громади є поновленим та продовженим на тих самих умовах і на той самий термін, що зазначені в договорі, а саме: до 03.04.2018 р.

21.02.2015 позивач отримав від Структурного підрозділу "Служба електропостачання" КП "Київський метрополітен" лист вих. № 15/6-583 від 20.02.2015 року про припинення і відмову в укладенні з позивачем на новий строк договорів на користування електричною енергією від 28.03.2011 р. № 102Е11 та на обслуговування електрообладнання від 20.09.2011 р. № 190Е1, 1 у зв'язку із спірністю ситуації щодо продовженності строку дії договору оренди від 10.04.2009 р. № 376-Упр (ДВ)-09.

23.03.2015 позивачем у Структурному підрозділі "Служба електропостачання" КП "Київський метрополітен" було зареєстровано лист за вих. № 319 від 23.03.2015 р., в якому він повідомив про свою незгоду з відмовою у продовженні договорів на користування електричною енергією від 28.03.2011 р. № 102Е11 та на обслуговування електрообладнання від 20.09.2011 р. № 190Е11, у зв'язку зі спірністю ситуації щодо продовження строку дії договору оренди від 10.04.2009 р. № 376-Упр (ДВ)-09, оскільки зазначений договір в силу норм законодавства є продовженим на новий термін до 03.04.2018 р.

31.03.2015 р. позивачем повторно у Структурному підрозділі "Служба електропостачання" КП "Київський метрополітен" було зареєстровано лист про свою незгоду з відмовою у продовженні договорів на користування електричною енергією від 28.03.2011 р. № 102Е11 та на обслуговування електрообладнання від 20.09.2011 р. № 190Е11, у зв'язку зі спірністю ситуації щодо продовження строку дії договору оренди від 10.04.2009 р. № 376-Упр (ДВ)-09.

08.04.2015 позивач отримав від Структурному підрозділі "Служба електропостачання" КП "Київський метрополітен" лист вих. № 15/6-158 від 06.04.2015 року про припинення і відмову в укладенні з позивачем на новий строк договорів на користування електричною енергією від 28.03.2011 р. № 102Е11 та на обслуговування електрообладнання, у зв'язку зі спірністю ситуації щодо продовженності строку дії договору оренди, необхідністю укладення до 04.05.2015 р. нових договорів про надання відповідачем на користь позивача зазначених послуг в Департаменті забезпечення організаційної діяльності відповідача та намір відключити з 05.05.2015 року подачу електроживлення до об'єкту орендованого приміщення позивача в разі їх не укладення.

З 05.05.2015 позивачу було припинено постачання електричного струму для орендованого приміщення.

З наведених обставин позивач вважає наявним спір між позивачем та відповідачем щодо питання продовження (пролонгації) на новий строк договору оренди від 10.04.2009 р. № 376-Упр (ДВ)-09 на підставі ч.2 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", що безпосередньо впливає на інтереси позивача щодо продовження користування об'єктом оренди, а тому позивач звернувся до відповідача з позовом про визнання договору оренди № 376-Упр (ДВ)-09, укладеного 10.04.2009 р. між Приватним підприємством "Нортекс" та КП "Київський метрополітен" таким, що є поновленим та продовженим на тих самих умовах і на той самий термін, що зазначені в цьому договорі, а саме: до 03.04.2018 р.

Заперечуючи проти позову відповідач посилався на те, що позивача своєчасно було повідомлено про закінчення строку дії договору оренди № 376-Упр (ДВ)-09 від 10.04.2009 р., відмову від його продовження та про необхідність повернення орендованого майна (лист відповідача № 115-НДД від 24.03.2015р.). Крім того, у відповідності до п. 9.3 договору зазначено, що після закінчення дії цього договору, його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради. Разом з тим, відповідного рішення Київська міська рада щодо продовження терміну дії договору оренди № 376-Упр (ДВ)-09 від 10.04.2009 р. не приймала. Таким чином, відповідач наголошував на тому, що продовження строку дії договору оренди № 376-Упр (ДВ)-09 від 10.04.2009 р. - не відбулось, у зв'язку з чим підстави для задоволення позову - відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимога позивача про визнання договору оренди № 376-Упр (ДВ)-09 від 10.04.2009 р., укладеного між Приватним підприємством "Нортекс" та КП "Київський метрополітен", таким, що є поновленим та продовженим на тих самих умовах і на той самий термін, що зазначені в цьому договорі, а саме: до 03.04.2018 р. - не є законною та обґрунтованою, не була доведена належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягає.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами було укладено договір про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду, який за правовою природою є господарським договором оренди комунального майна.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Положеннями статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частиною 1 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 287 Господарського кодексу України орендодавцями щодо державного та комунального майна є органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим або місцевими радами управляти майном, - відповідно щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим або є у комунальній власності.

Згідно ч. 1 ст. 24 Господарського кодексу України управління господарською діяльністю у комунальному секторі економіки здійснюється через систему організаційно-господарських повноважень територіальних громад та органів місцевого самоврядування щодо суб'єктів господарювання, які належать до комунального сектора економіки і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.

Відповідно до ч. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

У відповідності до п. 1 ст. 29 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Частиною 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено повноваження органів місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад здавати об'єкти права комунальної власності в оренду відповідно до закону.

Правові засади використання державного та комунального майна шляхом передачі його в оренду фізичним та юридичним особам визначаються Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Як вірно зазначив суд першої інстанції, оскільки згідно Договору позивачу передано в оренду об'єкт оренди, який належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, то правовідносини сторін спору щодо оренди комунального майна регулюються спеціальним нормативно - правовим актом у наведеній сфері, а саме: Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Статтею 17 вказаного Закону встановлено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", договір оренди припиняється у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Отже, зі змісту зазначених правових норм вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. При цьому, такі заперечення мають бути висловлені ним як до закінчення терміну дії договору оренди, так і протягом одного місяця після закінчення цього строку. Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

При цьому судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач, як орендодавець по Договору, листом від 24.03.2015 р. № 115-НДД, який адресований ПП "Нортекс" (04209, м.Київ, вул. Героїв Дніпра, 26, кв. 53), повідомив позивача про те, що строк дії договору оренди № 376-Упр (ДВ)-09 від 10.04.2009 р. закінчився, у зв'язку з чим орендарю необхідно повернути об'єкт оренди за актом приймання - передавання до 04.05.2015 р. Зазначений лист відповідачем було надіслано на адресу державної реєстрації позивача (04209, м.Київ, вул. Героїв Дніпра, 26, кв. 53) 25.03.2015 р., що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення у цінний лист та квитанцією УДППЗ "Укрпошта".

Окрім цього, умовами укладеного сторонами договору (п.9.3) передбачено, що після закінчення строку дії цього Договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради. Проте матеріали справи не містять доказів прийняття Київською міською радою рішення щодо продовження дії вказаного договору, отже договір є припиненим.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки згідно з ч. 3 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" відповідачем (орендодавцем) до закінчення строку дії договору оренди (лист від 24.03.2015 р. № 115-НДД), повідомлено позивача (орендаря) про закінчення строку його дії та про необхідність повернення орендарем об'єкта оренди, договір закінчив свою дію 05.04.2015 р., і не є поновленим та продовженим на тих самих умовах і на той самий термін до 03.04.2018 р., у зв'язку з чим обумовлені законом підстави для визнання його поновленим та продовженим в силу наведених вимог Закону у суду відсутні.

Також місцевим господарським судом вірно зазначено, що на момент закінчення строку дії договору, тобто станом на 05.04.2015, діяло Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затверджене рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 34/6250, яке втратило чинність 15.07.2015 у зв'язку з набуттям чинності Положенням про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженим рішенням Київської міської ради 21.04.2015 N 415/1280. Позивачем заявлено вимогу, яка стосується зміни істотної умови договору оренди, а саме продовження строку його дії до 03.04.2018 р.

Розділом 12 "Порядок внесення змін до договорів оренди" Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затверджене рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 34/6250 (яке було чинним станом на момент закінчення строку дії договору оренди № 310 від 07.05.2012) визначено, що:

- п. 12.1.: Внесення змін до договору оренди здійснюється за згодою сторін договору до закінчення терміну його дії.

- п. 12.2.: З метою розгляду питання про внесення змін до договору оренди орендар подає орендодавцю заяву, три підписані ним та підприємством-балансоутримувачем примірники додаткового договору про внесення змін до договору оренди та обґрунтування запропонованих змін. Орендодавець розглядає подані документи. Якщо зміни до договору оренди не відносяться до тих, що передбачені підпунктом 12.3 та підпунктом 12.4 цього Положення, протягом 20 робочих днів орендодавець підписує зміни до договору або відмовляє у внесенні запропонованих змін. Один примірник договору про внесення змін до договору оренди, підписаний орендодавцем, або обґрунтована відмова в підписанні направляється орендарю та підприємству.

- п. 12.3.: У випадках, визначених законом, укладення договору оренди на новий термін здійснюється на підставі рішення Постійної комісії.

- п.12.4.: Для розгляду питання про внесення змін до істотних умов договору оренди орендар, не пізніше ніж за три місяці до дати закінчення договору, подає орендодавцю заяву та у випадках, визначених законом, звіт про оцінку об'єкта оренди у терміни, визначені договором оренди, виписку з Єдиного державного реєстру.

- п. 12.5.: Орендодавець протягом 15 робочих днів з дати отримання документів або з дати затвердження висновку про вартість об'єкта оренди готує і надає Постійній комісії узагальнені пропозиції щодо зміни до істотних умов договору оренди.

- п. 12.6.: Постійна комісія протягом 15 робочих днів розглядає надані пропозиції та за результатами розгляду погоджує або відмовляє у зміні істотних умов договору оренди, про що орендодавець повідомляє орендарю.

- п. 12.7.:Орендарю може бути відмовлено в зміні істотних умов договору оренди у випадку, якщо: орендоване майно необхідне для власних потреб територіальної громади міста Києва; орендар не виконував або порушував умови договору оренди, в тому числі в частині своєчасної сплати орендної плати, цільового використання об'єкта, страхування об'єкта оренди; орендар подав документи з порушенням терміну подання документів; прийнято рішення про реконструкцію об'єкта нерухомості, у зв'язку з чим неможливе подальше використання об'єкта оренди; об'єкт оренди необхідний для розміщення органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних та комунальних підприємств, установ, організацій; прийнято рішення про включення об'єкта до переліку об'єктів комунальної власності, які не можуть бути об'єктами оренди; прийнято рішення про приватизацію об'єкта оренди; відсутній звіт про оцінку об'єкта оренди у терміни, визначені договором оренди; існують інші підстави, передбачені законом.

- п. 12.8. Орендодавець на підставі рішення Постійної комісії про погодження питання щодо зміни істотних умов договору оренди видає відповідний розпорядчий документ щодо укладання договору оренди. Договір про внесення змін до істотних умов договору оренди укладається в порядку, визначеному пунктом 9 цього Положення.

- п. 12.9. Зміни до договору оренди набирають чинності з дати їх підписання сторонами.

Отже, є правомірним висновок суду першої інстанції про те, що після закінчення строку дії договору оренди, переоформлення орендних правовідносин на новий строк може здійснюватись виключно шляхом укладення договору оренди у порядку, передбаченому Законом України "Про оренду державного та комунального майна" та з урахуванням або Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затверджене рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 р. № 34/6250 (у випадку якщо орендар звернувся б в установленому порядку до втрати чинності таким Положенням), або вже в порядку, обумовленому Положенням про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженим рішенням Київської міської ради 21.04.2015 N 415/1280, яке набрало чинності з 15.07.2015 р., або внесенням змін в існуючий договір під час його дії шляхом укладення додаткової угоди, що передбачено і п. 9.2 договору оренди № 376-Упр (ДВ)-09 від 10.04.2009 р.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України одним із способів захисту прав та інтересів є зміна правовідношення, отже суд може захистити порушене право шляхом зміни умов договору за рішення суду.

У відповідності до ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором; якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Частинами 1, 2 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Отже, за відсутності згоди (домовленості) сторін про зміну умов договору він може бути змінений на вимогу однієї із сторін за рішенням суду лише за наявності підстав, передбачених договором або законом.

Оскільки матеріалами справи не підтверджено досягнення згоди між сторонами у питанні зміни договору оренди № 376-Упр (ДВ)-09 від 10.04.2009 р. в частині продовження строку оренди, відповідно на вимогу однієї із сторін договору, судом може бути прийнято рішення про зміну правовідношення лише з підстав передбачених договором або законом, і наявність яких станом на момент вирішення спору судом не встановлена.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При прийнятті оскаржуваного судового рішення місцевий господарський суд, керуючись, зокрема, приписами наведених норм, на підставі повного та всебічного дослідження фактичних обставин справи і перевірки їх наявними доказами, з урахуванням визначених позивачем меж позовних вимог, дійшов правомірного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, наведене вище та докази, які містяться в матеріалах справи, спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 30.11.2015 у справі № 910/26831/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нортекс" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 30.11.2015 у справі № 910/26831/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/26831/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді О.Ф. Синиця

Е.О. Шевченко