ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.03.2016 Справа № 908/6170/15

Господарський суд Донецької області у складі: головуючого судді Філімонової О.Ю., суддів: Сажневої М.В.,Паляниця Ю.О., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП-РУДПРОМАВТОМАТИКА» м.Кривий Ріг Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» м. Добропілля м. Білицьке Донецька область

про стягнення заборгованості у розмірі 152838,00 грн., пені у розмірі 7641,90 грн., 3% річних у розмірі 2072,73 грн., інфляційних витрат у розмірі 1681,22 грн.

Представники сторін:

від позивача: не явився

від відповідача: не явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «НВП-РУДПРОМАВТОМАТИКА» м.Кривий Ріг Дніпропетровська область звернулось до господарського суду Донецької області з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» м. Добропілля м. Білицьке Донецька область про стягнення заборгованості у розмірі 152838,00 грн., пені у розмірі 7641,90 грн., 3% річних у розмірі 2072,73 грн., інфляційних витрат у розмірі 1681,22 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору поставки №1781-ДУ від 05.03.2015р. позивач зобовязався поставити у власність відповідача товар, а відповідач зобовязався прийняти та оплатити товар, однак свої зобовязання відповідач не виконав в повному обсязі, в результаті чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 152838,00грн.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 526, 530, 549, 550, 691, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 231, 265 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 32, 54, 57 Господарського процесуального кодексу України.

05.01.2016р. через канцелярію суду від Господарського суду Запорізької області супровідним листом було направлено електронну копію заяви №69-12 від 23.12.2015р. з додатками, які судом розглянуті та долучені до матеріалів справи.

12.01.2016р. через канцелярію суду від Господарського суду Запорізької області супровідним листом було направлено заяву №69-12 від 23.12.2015р.(на паперових носіях) з додатками, які судом розглянуті та долучені до матеріалів справи.

11.02.2016р. через канцелярію суду від позивача надійшло супровідний лист та клопотання про доручення документів до матеріалів справи, які судом розглянуті та долучені до матеріалів справи.

22.02.2016р. через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

24.02.2016р. представник позивача через канцелярію суду надав клопотання про доручення документів до матеріалів справи та заяву про «уточнення позовних вимог», в якій просить стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 152838,00 грн.,пеню в розмірі 7641,90 грн., 3% річних у розмірі 2901,36 грн., інфляційні витрати у розмірі 2830,46 грн.

Ухвалою від 24.02.2016р. було відкладено розгляд справи з метою визначення колегіального складу суду для розгляду справи №908/6170/15.

За результатами автоматичного визначення складу колегії призначено колегіальний розгляд справи №908/6170/15 у складі: головуючий суддя Філімонова О.Ю., суддя Сажнева М.В. та суддя Паляниця Ю.О. про що складено відповідний протокол керівника апарату господарського суду Донецької області ОСОБА_1 від 24 лютого 2016 року.

11.03.2016р. позивач через канцелярію суду надав клопотання про долучення додаткових документів до матеріалів справи.

16.03.2016р. відповідач через канцелярію суду надав клопотання про зупинення провадження у справі.

Господарський суд, розглянувши вищезазначене клопотання, відмовляє у його задоволенні у звязку з недоведеністю та необґрунтованістю.

Крім того, порушення провадження по справі відбулось 05.01.2016р. За цей період, тобто з моменту порушення провадження по даній справі та до дати проведення судового засідання з урахуванням того, що справа слуханням відкладалась відповідач не надав витребувані судом документи, а саме: письмовий відзив на позовну заяву, документи, що підтверджують заперечення проти позову. Таким чином, відповідачем не були виконані вимоги суду, зазначені в ухвалах від: 05.01.2016р., 24.02.2016р.

16.03.2016р. через канцелярію суду надійшло клопотання, в якій позивач позовні вимоги підтримує повністю та просить судове засідання проводити без його участі.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд.

В С Т А Н О В И В:

05.03.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НВП-РУДПРОМАВТОМАТИКА» (Постачальник), укладено договір поставки № 1781 ДУ.

Відповідно до п.1.1 договору, в порядку і на умовах, передбачених цим договором, постачальник зобов'язується поставити у власність (надалі - "продукцію"), в асортименті, кількості, в строки, за ціною і з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в цьому договорі і специфікаціях, які є невід'ємними частинами до цього Договору.

Згідно п.1.2. договору, покупець зобов'язується прийняти та оплатити поставлену в його власність продукцію відповідно до умов цього договору.

Відповідно п.4.1. договору, поставка продукції виготовляється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками і в строки, узгоджені сторонами в специфікаціях до цього договору.

Розділом 5 визначена ціна і порядок розрахунків.

Пунктом 5.1. договору, загальна сума договору визначається загальною сумою всіх специфікацій, які є невід'ємною частиною цього договору. У разі відхилення кількості фактично поставленої продукції від узгодженого до постачання кількості, загальна вартість договору, змінюється пропорційно кількості фактично поставленої продукції з розрахунку її ціни, зазначеної у відповідних специфікаціях до договору. Толеранс (відхилення за кількістю) поставки продукції становить 0%, якщо інше не обумовлено сторонами у відповідних специфікаціях до договору.

У будь-якому випадку, загальна орієнтовна сума договору не повинна перевищувати 36000000 (тридцяти шісти мільйонів гривень 00 копійок) з ПДВ на дату укладення договору. Сума договору може бути збільшена шляхом підписання сторонами відповідної додаткової угоди після отримання дозволу уповноваженого на те органу управління покупця.

Відповідно до п. 5.4. договору, розрахунки за поставлену постачальником продукцію за цим договором здійснюється покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 (п'яти) робочих днів з 90 (дев'яностого) календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку і за умови отриманого покупцем рахунку і за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 цього договора.Датой оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Пунктом 6.8. договору передбачено, що в разі несвоєчасної оплати продукції, покупець, на письмову вимогу постачальника, сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення оплати від вартості своєчасно не оплаченої продукції, однак не більше 5% від вартості своєчасно неоплаченої продукції.

Відповідно до п. 8.1. договору зазначено, що цей договір вступає в силу з рейтингом його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін. Сторони дійшли згоди, що у разі неналежного виконання обома сторонами своїх зобов'язань, строк дії договору встановлюється до 31.12.2016 року включно.

Специфікацією до договору №1781-ДУ від 05.03.2015р. на поставку товару, сторони визначали термін поставки, місце поставки, розрахунки за продукцію, котра поставляється за цією специфікацією, здійснюється в порядку і строки, передбачені договором. Також сторони визначили загальну суму специфікації, яка складає 152838,00грн.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст. 43 Господарського процесуального кодексу України).

Договір №1781-ДУ від 05.03.2015р., укладений між сторонами за своєю правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм ст. 264-271 Господарського кодексу України та істотними умовами договору поставки, зокрема, є предмет, ціна, строк дії договору, умови поставки, термін її здійснення.

Відповідно до ч.3 ст. 264 Господарського кодексу України, основні вимоги щодо укладення та виконання договорів поставки встановлюються цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Згідно ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1, ч.2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На виконання умов договору №1781-ДУ від 05.03.2015р., на підставі видаткових накладних: №41 від 30.03.2015р. на суму 65502,00грн.; №42 від 30.03.2015р. на суму 43668,00грн.; №43 від 30.03.2015р. на суму 43668,00грн., всього на суму 152838,00 грн., які підписані уповноваженими представниками обох сторін та скріплена печатками підприємств.(а.с. 32,33,35,36,38,39).

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем складає 152838,00 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 152838,00грн. підлягають стягненню у повному обсязі.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За змістом ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином

Відповідач доказів оплати у розмірі 152838,00 грн. до матеріалів справи не надав, тому суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП-РУДПРОМАВТОМАТИКА» доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 7641,90грн.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобовязань є належною підставою у розумінні ст. 218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Як встановлено ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог, про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Суд, перевіривши арифметичний розрахунок пені, наданий позивачем, позовні вимоги в частині стягнення пені задовольняє повністю: за період з 04.07.2015р. по 01.01.2016р. на суму заборгованості 152838,00грн., пеня підлягає стягненню у розмірі 38389,56грн.

Але, враховуючи умови п.6.8. договору, пеня підлягає стягненню у розмірі 7641,90грн.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 3 % у розмірі 2901,36грн. та інфляційні витрати у розмірі 2830,46грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши арифметичний розрахунок 3% річних, наданий позивачем, суд зазначає, що позивачем були допущені арифметичні помилки при розрахунку 3% річних: за період з 04.07.2015р. по 22.02.2016р., на суму заборгованості 152838,00 грн., 3% річних у розмірі 2939,51 грн.

Оскільки суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, тому 3% річних підлягають стягненню у розмірі 2901,36 грн.

Перевіривши арифметичний розрахунок інфляційних витрат, наданий позивачем, суд, вимоги в частині стягнення інфляційних витрат задовольняє повністю: за липень 2015р. по грудень 2015р., на суму заборгованості 152838,00грн., інфляційні витрати складають 2830,46грн.

Згідно вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 82-85, 115, 116, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (85043,Донецька область, м. Добропілля, м. Білецьке, вул. Красноармійська,1А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП-РУДПРОВТОМАТИКА» (50106, Дніпропетровська область,м. Кривий ріг, вул. Електрозаводська,37/3, ) суму основного боргу у розмірі 152838 (сто пятдесят дві тисячі вісімсот тридцять вісім) грн. 00 коп., пеню у розмірі 7641(сім тисяч шістсот сорок одна)грн.90 коп, 3 % річних у розмірі 2901(дві тисячі девятсот одна)грн.36 коп.,інфляційні витрати у розмірі 2830(дві тисячі вісімсот тридцять) грн. 46 коп.,судовий збір у розмірі 2530 (дві тисячі пятсот тридцять) грн. 57коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП-РУДПРОВТОМАТИКА» (50106, Дніпропетровська область,м. Кривий ріг, вул. Електрозаводська, 37/3, ) на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 37(тридцять сім) грн. 38 коп..

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного тексту рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Головуючий суддя О.Ю. Філімонова

Суддя М.В. Сажнева

Суддя Ю.О.Паляниця

Дата складання повного тексту рішення 21.03.2016року

Надруковано 3 примірника:

1-до справи;

1-позивачу;

1-відповідачу