УХВАЛА

про повернення позовної заяви

17.03.2016Справа № 910/4671/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., розглянувши

позовну заяву Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (Концерн РРТ) в особі Дніпропетровської філії Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (Концерн РРТ), м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженої відповідальністю «Фірма «Екран», м. Київ

про стягнення 18 838,37 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (Концерн РРТ) в особі Дніпропетровської філії Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (Концерн РРТ), 16 березня 2016 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 719/07 від 29.01.2016 року до відповідача Товариства з обмеженої відповідальністю «Фірма «Екран» про стягнення 18 838,37 грн.

Подана, Концерном радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (Концерн РРТ) в особі Дніпропетровської філії Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (Концерн РРТ), позовна заява № 719/07 від 29.01.2016 року не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Судом встановлено, що в якості доказу направлення Товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма «Екран» позовної заяви з доданими до неї документами додано фіскальний чек № 5876 від 14.03.2016 року та опис вкладення у цінний лист від 14.03.2016 року.

З аналізу доданого до матеріалів позовної заяви фіскального чеку № 5876 від 14.03.2016 року та опису вкладення в цінний лист від 14.03.2016 року суд дійшов висновку про направлення копії іншої позовної заяви відповідачу, а саме б/н, б/д, а не тієї, що є належною та надісланою до суду № 719/07 від 29.01.2016 року, що свідчить про невиконання Концерном радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (Концерн РРТ) в особі Дніпропетровської філії Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (Концерн РРТ) в цій частині встановлених чинним законодавством України відповідних процесуальних вимог та призводить до наслідків, передбачені п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Дана обставина є суттєвою, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються, зокрема, документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Разом з тим, відповідно до п. 2 статті 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Проте, у наданому разом з позовною заявою платіжному дорученні № 213 від 29.01.2016 року відсутні докази зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, що суперечить вимогам Закону України "Про судовий збір".

Також суд звертає увагу на те, що пунктом 3.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004р. №22 визначено, що платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Додатками 2, 8 зазначеної інструкції визначено, що для заповнення реквізиту №40 платіжного доручення (М.П.) ставиться відбиток печатки платника, зразок якої заявлений банку платника в картці зі зразками підписів та відбитка печатки, для - реквізиту №41 (підписи платника) ставляться підписи (підпис) відповідальних осіб платника, які повноважені розпоряджатися рахунком і зразки підписів яких заявлені банку платника в картці зі зразками підписів та відбитка печатки, для - реквізиту №51 (дата виконання) зазначаються число, місяць та рік списання коштів з рахунку платника цифрами у форматі ДД/ММ/РРРР або число зазначається цифрами ДД, місяць - словами, рік - цифрами РРРР, які засвідчуються підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку.

Натомість, як встановлено судом, на доданому до позовної заяви платіжному дорученні № 213 від 29.01.2016 року відсутні підписи відповідальних осіб платника, печатка підприємства, тобто вказані реквізити не заповнені, як того вимагає вищезазначена Інструкція.

З огляду на викладене, платіжне доручення № 213 від 29.01.2016 року не може вважатись належним доказом сплати судового збору за подання відповідної заяви, що є підставою для застосування наслідків, передбачених п. 4 ч. 1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України, де зазначено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Як зазначено у ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, суд обмежений у праві самостійного витребування доказів. Тому, суд у разі порушення позивачем ст. 57 Господарського процесуального кодексу України не має права скористатися приписами ст.ст. 38, 65 Господарського процесуального кодексу України, а навпаки, є зобов'язаним виконати вимоги ст. 63 зазначеного Кодексу України.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст.ст.4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

Отже, позовна заява з доданими до неї документами не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню заявнику без розгляду для усунення допущених порушень.

Одночасно, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 3 ст. 63 вказаного Кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Відповідно до вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, якщо господарський спір не вирішується по суті (відкладення розгляду справи, зупинення, припинення провадження у справі, залишення позову без розгляду тощо), господарський суд виносить ухвалу.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст., 56, 57, 59, п. 4, 6 ч. 1 ст. 63, ст.ст. 65, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву № 719/07 від 29.01.2016 року Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (Концерн РРТ) в особі Дніпропетровської філії Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (Концерн РРТ) до відповідача Товариства з обмеженої відповідальністю «Фірма «Екран» про стягнення 18 838,37 грн., з доданими до неї документами повернути заявнику без розгляду.

Роз'яснити Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (Концерн РРТ) в особі Дніпропетровської філії Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (Концерн РРТ), що повернення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Суддя О.С. Комарова