ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.03.2016 Справа № 908/3271/15

Господарський суд Донецької області у складі

головуючого судді Сажневої М.В., суддів Ніколаєвої Л..В., ОСОБА_1,

розглянувши матеріали справи

за позовомДержавного підприємства «Перечинське лісове господарство»
до Колективного підприємства «Райагробуд»
простягнення 521 054,93 грн

за участю представників:

від позивачане з'явились
від відповідачане з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Державного підприємства «Перечинське лісове господарство» про стягнення з Колективного підприємства «Райагробуд» заборгованості у розмірі 521054,93 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за Договором №86 купівлі-продажу лісоматеріалів від 30.03.2011, Договором №26 купівлі-продажу лісоматеріалів від 13.01.2012, Договором №11/60 купівлі-продажу необробленої деревини на аукціонних торгах від 15.02.2013, Договором №11/124 купівлі-продажу необробленої деревини на аукціонних торгах від 13.03.2013, Договором №11/258 купівлі-продажу необробленої деревини на аукціонних торгах від 11.06.2013 та Договором №41 купівлі-продажу лісоматеріалів від 10.01.2013 щодо здійснення повної та своєчасної оплати товару поставленого згідно товарно-транспортних накладних за період з березня 2011 року по березень 2014 року, у звязку з чим у відповідача утворилась заборгованість у загальному розмірі 521054,93 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 22.07.2015 у справі №908/3271/15 призначено судову експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_2.

27.10.2015 до суду повернулись матеріали справи №908/3271/15 з Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_2 з висновком судово-економічної експертизи № 1861 від 16.10.2015.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 21.12.2015 у справі №908/3271/15 призначено додаткову судову експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім.. Засл. проф. ОСОБА_2.

До суду повернулись матеріали справи № 908/3271/15 з Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_2 з висновком додаткової судово-економічної експертизи № 63 від 04.02.2016.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 25.02.2016 поновлено провадження у справі №908/3271/15 та призначено розгляд справи на 15.03.2016.

У звязку з перебуванням судді Левшиної Я.О. у відпустці по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, призначено автоматичну заміну складу колегії суддів у справі №908/3271/15.

За результатом повторної автоматичної зміни складу колегії суддів справу №908/3271/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: ОСОБА_3 (головуючий), судді Ніколаєва Л.В., Шилова О.М.

Представники позивача в судове засідання, призначене на 15.03.2016, не зявились, про причини неявки суду не повідомили.

Неявка представника позивача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Відповідач повноважних представників в судові засідання не направив, відзив на позов не надав, своїм процесуальним правом не скористався.

Місцезнаходженням відповідача є: 85330, Донецька обл., Красноармійський район. с.Гришине, вул. Леніна, 167, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, в тому числі витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Ухвали суду про порушення провадження у справі, відкладення розгляду, зупинення провадження по справі, поновлення провадження у справі направлялись відповідачу за вказаною адресою, що підтверджується матеріали справи.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Конверти з процесуальними документами, які направлялись на адресу відповідача, були повернуті до суду, у звязку з тим, що адресат не значиться за вказаною адресою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про дату, час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про дату, час та місце судових засідань відповідач був належним чином повідомлений, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд Донецької області

В С Т А Н О В И В:

Між Державним підприємством «Перечинське лісове господарство» (продавець, позивач) та Колективним підприємством «Райагробуд» (покупець, відповідач) підписано наступні договори:

- договір № 86 купівлі-продажу лісоматеріалів від 30.03.2011 (далі - Договір 1);

- договір № 26 купівлі-продажу лісоматеріалів від 13.01.2012 (далі - Договір 2);

- договір № 11/60 купівлі-продажу необробленої деревини на аукціонних торгах від 15.02.2013 (далі - Договір 3);

- договір № 11/124 купівлі-продажу необробленої деревини на аукціонних торгах від 13.03.2013 (далі - Договір 4);

- договір № 11/258 купівлі-продажу необробленої деревини на аукціонних торгах від 11.06.2013 (далі - Договір 5);

- договір № 41 купівлі-продажу лісоматеріалів від 10.01.2013 (далі - Договір 6).

За умовами п.1 Договорів 1,2,6 продавець зобовязується продати та передати, а покупець - прийняти та провести оплату товару, що відповідає нижченаведеним умовам:

Базис поставки визначається відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс» (редакція 2000 року) на умовах EXW (Ex Works): верхній склад (франко-верхній склад).

За умовами п. 1.1 Договорів 3,4,5 продавець передає у власність на відповідних франко-умовах (нижній, проміжний, верхній склад). Продавець необроблену деревину (надалі-товар), а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому Договорі. Товар поставляється на умовах EXW відповідного складу продавець у відповідності до офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати «Інкотермс» (редакція 2010). Обовязок навантаження продукції на транспорт покупця на умовах проміжного або нижнього складу лежить на продавці. Обовязок навантаження продукції на транспорт покупця на умовах верхнього складу лежить на покупцеві.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з березня 2011 року по березень 2014 року позивачем здійснювалась поставка відповідачу лісопродукції згідно товарно-транспортних накладних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на виконання вказаних Договорів за товарно-транспортними накладними (наявні в матеріалах справи) відповідачу поставлялась лісопродукція, однак відповідач не в повному обсязі розрахувався за поставлену продукцію, у звязку з чим у останнього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 521054,93 грн. Також позивач зазначає, що сума заборгованості перевищує загальну суму за договорами, однак вказане повязано із перевиконанням обсягів продажу лісопродукції, яке було здійснено за спільною домовленістю сторін.

Для встановлення обставин щодо документального підтвердження факту поставки відповідачу лісопродукції та на яку суму, а також підтвердження розміру заборгованості відповідача та у якій сумі, ухвалою господарського суду Донецької області від 22.07.2015 у справі №908/3271/15 призначено судову експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_2.

27.10.2015 до суду повернулись матеріали справи № 908/3271/15 з Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_2 з висновком судово-економічної експертизи № 1861 від 16.10.2015.

Дослідивши висновок судово-економічної експертизи № 1861 від 16.10.2015 суд визнав його неповним, оскільки експертом проведено дослідження та складено висновок передчасно без отримання витребуваних ним документів необхідних для проведення дослідження, у звязку з чим не надано вичерпних відповідей на всі поставлені перед ним запитання. Тому ухвалою господарського суду Донецької області від 21.12.2015 у справі №908/3271/15 призначено додаткову судову експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_2.

На вирішення експерта поставлені наступні питання:

1. У якому обсязі та на яку суму Державним підприємством «Перечинське лісове господарство» поставлено лісоматеріали, необроблену деревину (далі - товар) Колективному підприємству «Райагробуд» за період з 30.03.2011 по 01.04.2014 згідно Договору № 86 купівлі-продажу лісоматеріалів від 30.03.2011, Договору № 26 купівлі-продажу лісоматеріалів від 13.01.2012, Договору № 11/60 купівлі-продажу необробленої деревини на аукціонних торгах від 15.02.2013, Договору № 11/124 купівлі-продажу необробленої деревини на аукціонних торгах від 13.03.2013, Договору № 11/258 купівлі-продажу необробленої деревини на аукціонних торгах від 11.06.2013 та Договору № 41 купівлі-продажу лісоматеріалів від 10.01.2013? Розрахунки здійснити за кожним договором окремо.

2. У разі неможливості встановлення обсягу та суми поставленого товару за кожним договором окремо, визначити у якому обсязі та на яку суму Державним підприємством «Перечинське лісове господарство» поставлено товар Колективному підприємству «Райагробуд» за період з 30.03.2011 по 01.04.2014?

3. Чи підтверджується документально та на яку суму заборгованість Колективного підприємства «Райагробуд» перед Державним підприємством «Перечинське лісове господарство» за отриманий товар згідно Договору № 86 купівлі-продажу лісоматеріалів від 30.03.2011, Договору № 26 купівлі-продажу лісоматеріалів від 13.01.2012, Договору № 11/60 купівлі-продажу необробленої деревини на аукціонних торгах від 15.02.2013, Договору № 11/124 купівлі-продажу необробленої деревини на аукціонних торгах від 13.03.2013, Договору № 11/258 купівлі-продажу необробленої деревини на аукціонних торгах від 11.06.2013 та Договору № 41 купівлі-продажу лісоматеріалів від 10.01.2013 за період з 30.03.2011 по 01.04.2014? Розрахунки здійснити за кожним договором окремо.

4. У разі неможливості встановлення суми заборгованості за кожним договором окремо, визначити чи підтверджується документально та на яку суму заборгованість Колективного підприємства «Райагробуд» перед Державним підприємством «Перечинське лісове господарство» за отриманий товар за період з 30.03.2011 по 01.04.2014?

Висновком додаткової судової економічної експертизи №63 від 04.02.2016 встановлено наступне:

По першому питанню: в обсязі наданих документів встановити обсяг та суму поставки Державним підприємством «Перечинське лісове господарство» лісоматеріалів Колективному підприємству «Райагробуд» за період з 30.03.2011 по 01.04.2014 згідно Договору №86 купівлі-продажу лісоматеріалів від 30.03.2011, Договору №26 купівлі-продажу лісоматеріалів від 13.01.2012, Договору №11/60 купівлі-продажу необробленої деревини на аукціонних торгах від 15.02.2013, Договору №11/124 купівлі-продажу необробленої деревини на аукціонних торгах від 13.03.2013, Договору №11/258 купівлі-продажу необробленої деревини на аукціонних торгах від 11.06.2013 та Договору №41 купівлі-продажу лісоматеріалів від 10.01.2013 судовому експерту - економісту не надається можливим, у звязку з відсутністю бухгалтерських документів, щодо окремого обліку зазначених договорів.

По другому питанню: в обсязі наданих документів, документально підтверджується поставка Державним підприємством «Перечинське лісове господарство» лісоматеріалів Колективному підприємству «Райагробуд» за період з 30.03.2011 по 01.04.2014 в загальному обємі 2887,924 м3 на загальну суму 695213,70 грн.

По третьому питанню: встановити суму оплати та заборгованість за поставки Державним підприємством «Перечинське лісове господарство» лісоматеріалів Колективному підприємству «Райагробуд» за період з 30.03.2011 по 01.04.2014 згідно Договору №86 купівлі-продажу лісоматеріалів від 30.03.2011, Договору №26 купівлі-продажу лісоматеріалів від 13.01.2012, Договору №11/60 купівлі-продажу необробленої деревини на аукціонних торгах від 15.02.2013, Договору №11/124 купівлі-продажу необробленої деревини на аукціонних торгах від 13.03.2013, Договору №11/258 купівлі-продажу необробленої деревини на аукціонних торгах від 11.06.2013 та Договору №41 купівлі-продажу лісоматеріалів від 10.01.2013 судовому експерту - економісту не надається можливим, у звязку з відсутністю бухгалтерських документів, щодо окремого обліку оплати та заборгованості по кожному з зазначених договорів.

По четвертому питанню: в обсязі наданих документів, підтверджується документально заборгованість Колективного підприємства «Райагробуд» перед Державним підприємством «Перечинське лісове господарство» за отриманий товар за період з 30.03.2011 по 01.04.2014 в сумі 536484,51грн.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дослідивши висновок додаткової судової економічної експертизи №63 від 04.02.2016, суд вважає вказаний висновок узгодженим між дослідницькою частиною та підсумковими висновками експертизи, узгодженим з іншими доказами, що містяться в матеріалах справи та визнає його повним і обґрунтованим, тому суд приймає такий висновок у якості доказу по справі.

Дослідивши зміст Договорів та товарно-транспортних накладних за період з березня 2011 року по березень 2014 року, наданих позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, судом встановлено, що сума поставки вказаними накладними є значно більшою, ніж погоджена сторонами у Договорах, жодних додаткових угод до Договорів про зміну (збільшення) ціни Договорів сторонами не підписувалось, у всіх товарно-транспортних накладних відсутні посилання на Договір №86 купівлі-продажу лісоматеріалів від 30.03.2011, Договір №26 купівлі-продажу лісоматеріалів від 13.01.2012, Договір №11/60 купівлі-продажу необробленої деревини на аукціонних торгах від 15.02.2013, Договір №11/124 купівлі-продажу необробленої деревини на аукціонних торгах від 13.03.2013, Договір №11/258 купівлі-продажу необробленої деревини на аукціонних торгах від 11.06.2013 та Договір №41 купівлі-продажу лісоматеріалів від 10.01.2013.

З представлених товарно-транспортних накладних за період з березня 2011 року по березень 2014 року вбачається, що вони підписані обома сторонами без жодних зауважень, містять усі необхідні відомості про товар, його вартість, а також містять відомості про фактичне отримання товару. Тобто за своїми ознаками товарно-транспортні накладні є підтвердженням передачі позивачем та приймання відповідачем товару.

Також у висновку додаткової судової економічної експертизи № 63 від 04.02.2016 експертом встановлено, що надані на дослідження товарно-транспортні накладні за період з березня 2011 року по березень 2014 року є первинними бухгалтерськими документами та містять всі обовязкові реквізити, що передбачені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Таким чином, суд приходить до висновку, що поставка позивачем відповідачу лісопродукції за період з березня 2011 року по березень 2014 року за товарно-транспортними накладними на загальну суму 695213,70 грн здійснювалась не на виконання вищезазначених Договорів, а за окремими правочинами згідно вказаних товарно-транспортних накладних.

При цьому суд відзначає, що підстава позову це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

До обставин, на яких сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, відносяться обставини, які становлять предмет доказування у справі. Предмет доказування це сукупність обставин, що їх необхідно встановити для правильного вирішення справи. У предмет доказування включаються факти матеріально-правового характеру, що є підставою вимог позивача і заперечень відповідача.

Таким чином, в даній справі підставою позовних вимог є факт поставки товару, і до предмету доказування входить як доказування факту укладення сторонами письмового договору у певній формі, так і факту здійснення поставки у певній кількості по певній ціні.

Позивач в позовній заяві та письмових поясненнях посилався як на обставини своїх вимог на факт здійснення поставки відповідачу певної кількості товару на певну суму, що в тому числі ним підтверджувалось посиланням на дані доданих до матеріалів справи товарно-транспортних накладних.

За таких обставин, підставами позову в даному випадку є первинні бухгалтерські документи, до яких відносяться товарно-транспортні накладні за період з березня 2011 року по березень 2014 року, як фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Підставами виникнення зобовязань, є зокрема, договори та інші правочини (ст. 11 Цивільного кодексу України).

Правочин може вчинятись усно або в письмовій формі. Правочин, для якого законом не встановлена обовязкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеним факт вчинення сторонами правочинів та здійснення поставки позивачем і отримання відповідачем товару згідно товарно-транспортних накладних наявних в матеріалах справи на суму 695213,70 грн.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупцю для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з його особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна норма міститься і в ст. 193 Господарського кодексу України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У статті 692 Цивільного кодексу України зазначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Виконання свого обовязку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обовязку, є зустрічним виконанням зобовязання. При зустрічному виконанні зобовязання сторони повинні виконувати свої обовязки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобовязання або звичаїв ділового обороту (ч.ч. 1, 2 ст. 538 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 4 ст. 538 Цивільного кодексу України якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Отже, внаслідок приписів закону про зустрічне виконання зобовязань та ст. 692 Цивільного кодексу України обовязок відповідача в повному обсязі оплатити поставлений товар за товарно-транспортними накладними за період з березня 2011 року по березень 2014 року на суму 695213,70 грн виник з дати отримання товару за правочинами поставки (товарно-транспортними накладними).

Судом встановлено, що позивач свої зобовязання виконав належним чином, а саме поставив відповідачу товар за товарно-транспортними накладними за період з березня 2011 року по березень 2014 року на суму 695213,70 грн, що підтверджується матеріалами справи та висновком додаткової судової економічної експертизи №63 від 04.02.2016.

Однак, як вбачається з матеріалів справи відповідач свої зобовязання щодо здійснення повної та своєчасної оплати отриманого товару виконав неналежним чином, а саме за товар отриманий за товарно-транспортними за період з березня 2011 року по березень 2014 року розрахувався несвоєчасно та не в повному обсязі, сплативши позивачу кошти в сумі 158729,19 грн.

Таким чином станом на час розгляду справи у відповідача перед позивачем утворилась непогашена заборгованість за отриманий товар у розмірі 536484,51 грн, що також підтверджується висновком додаткової судової економічної експертизи №63 від 04.02.2016.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Належних доказів погашення заборгованості станом на час вирішення спору відповідачем суду не надано.

Згідно висновку додаткової економічної експертизи №63 від 04.02.2016 розмір основного боргу є більшим, ніж заявлено позивачем до стягнення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійним вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Матеріали справи не містять заяв чи клопотань позивача про зміну (збільшення) розміру позовних вимог з урахуванням обставин встановлених висновком додаткової експертизи.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за отриманий товар у розмірі 521054,93 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі заявленому до стягнення позивачем.

У зв'язку із задоволенням позову, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір та витрати за проведення судової експертизи покладаються на відповідача та підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Колективного підприємства «Райагробуд» (85330, Донецька обл., Красноармійський район, с. Гришине, вул. Леніна, 167, ідентифікаційний код 03584154) на користь Державного підприємства «Перечинське лісове господарство» (89203, Закарпатська обл., Перечинський район, с. Сімер, вул. Будівельників, 7, ідентифікаційний код 22114603) заборгованість у розмірі 521054 (пятсот двадцять одна тисяча пятдесят чотири) грн 93 коп., судовий збір у розмірі 10421 (десять тисяч чотириста двадцять одна) грн 10 коп. та витрати за проведення судової експертизи у розмірі 13860 (тринадцять тисяч вісімсот шістдесят) грн 00 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Повне рішення складено: 17.03.2016

Головуючий суддя М.В. Сажнева

Суддя Л.В. Ніколаєва

Суддя О.М. Шилова