РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016Справа №910/32219/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еско-Транс-Кі»

До Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

про продовження строку дії договору

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

Від позивача: Кудрявцев О.В. - за дов.;

Від відповідача: Стефієнко І.М. - за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Відповідача про визнання договору про постачання електричної енергії №72147 від 27.02.2009 продовженим на наступний календарний рік на термін до 31.12.2016, відповідно до умов п. 9.5. цього Договору.

02.02.2016 Позивач подав суду заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просив суд: - визнати договір про постачання електричної енергії №72147 від 27.02.2009 продовженим на наступний календарний рік на термін до 31.12.2016, відповідно до умов п. 9.5 цього Договору; - визнати положення п. 9.5. договору про постачання електричної енергії №72147 від 27.02.2009 - «Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною Стороною не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов» - недійсним; - внести зміни до п. 9.5. договору про постачання електричної енергії №72147 від 27.02.2009 та викласти його в наступній редакції:

« 9.5. цей договір набуває чинності з дня його підписання та укладається на термін до 31.12.2009. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору Споживачем не буде заявлено про припинення його дії, або якщо Стороною не буде заявлено про перегляд його умов. Постачальник має право розірвати Договір лише у випадку порушення Споживачем своїх зобов'язань, які визначені в п. 2.3. даного Договору, та їх належної фіксації відповідно до п. 4.4. даного Договору та норм ПКЕЕ, за умови та в разі, якщо такі порушення не будуть усунені Споживачем у встановлений законом строк».

Відповідно до заяви від 23.02.2016 Позивач просив суд залишити без розгляду заяву про зміну предмету позову від 02.02.2016, а позовні вимоги залишити викладеними в редакції позовної заяви про продовження строку дії договору, підписаної представником позивача від 22.12.2015.

23.02.2016 Позивачем були також надані суду письмові пояснення в справі.

Відповідачем 23.02.2016 був наданий суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі.

25.02.2016 Позивачем були надані суду додаткові пояснення по справі.

За клопотанням Позивача, з метою забезпечення повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, спір у даній справі вирішено у строк у відповідності п. 3 ст. 69 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2009 між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір №72147 про постачання електричної енергії (надалі - Договір). За цим договором Відповідач продає електричну енергію Позивачу для забезпечення потреб електроустановок Позивача згідно з умовами цього Договору та Додатками до Договору, що є його невід'ємними частинами, а Позивач оплачує Відповідачу вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та Додатками до Договору.

Судом встановлено, що протягом усього строку дії Договору Позивачем та Відповідачем виконувались покладені на них обов'язки згідно з умовами Договору.

Проте, Відповідач з власної ініціативи, в односторонньому порядку вирішив розірвати Договір шляхом направлення на адресу Позивача листа від 19.11.2015 №34КД/522/5139, відповідно до якого, посилаючись на п. 9.5. Договору та п. 7.5.7. Правил користування електричною енергією, припиняє дію Договору з 01.01.2016.

В своєму відзиві та додаткових поясненнях по справі, Відповідач стверджував, що ним при односторонньому розірванні Договору було дотримано вимог чинного законодавства та умов Договору.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав:

Пунктами 1.6., 1.9. Правил користування електричною енергією встановлено (надалі - ПКЕЕ), що Договір про постачання електричної енергії на основі типового договору укладається постачальником електричної енергії за регульованим тарифом з усіма споживачами та субспоживачами (крім населення), об'єкти яких розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом; постачальники електричної енергії за регульованим тарифом на закріпленій території не мають права відмовити споживачу або субспоживачу, електроустановки якого розташовані на цій території, в укладенні договору, за умови дотримання вимог законодавства України, зокрема цих Правил та інших нормативно-технічних документів.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про електроенергетику" правопорушеннями в електроенергетиці є порушення правил користування енергією, незабезпечення енергією споживачів, що не допускають порушень своїх обов'язків перед енергопоетачальниками.

Відповідно до пункту 3.8.1. Умов та правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом (затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України 13.06.1996 № 15/1), Ліцензіат (ПАТ "Київенерго") не має права відмовити споживачу, розташованому на закріпленій території, в укладенні договору про постачання електричної енергії і повинен забезпечувати купівлю на оптовому ринку електричної енергії України електричної енергії для постачання будь-якому розташованому на закріпленій території споживачу на підставі договору про постачання електричної енергії.

Частиною 4 статті 275 Господарського кодексу України, виробники і постачальники енергії, що займають монопольне становище, зокрема суб'єкти природних монополій, зобов'язані укласти договір енергопостачання на вимогу споживачів, які мають технічні засоби для одержання енергії. Розбіжності, що виникають при укладенні такого договору, врегульовуються відповідно до вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 179 ГК України, суб'єкти господарювання, які забезпечують споживачів електроенергією зобов'язані укладати договори з усіма споживачами їх продукції (послуг).

Пункт 1.9. Правил та ч. 7 ст. 24, ч. 1 ст. 25 ЗУ «Про енергетику» встановлює, що Постачальник електричної енергії не має права відмовити споживачу, електроустановки якого розташовані на цій території, в укладені договору. Споживач має право приєднання та підключення до електричної мережі.

Щодо листа "Про розірвання договору" від 19.1.2015р. №34КД/522/5139 суд вказує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідач вказує, на те, що скориставшись своїм правом, з огляду на наявність на те вагомих підстав ПАТ «Київенерго» листом від 19.11.2015 №34КД/522/5139 повідомило ТОВ «Еско-Транс-Кі» про розірвання Договору в односторонньому порядку.

Суд визнає такі твердження необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 9.5. Договору, цей Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2009. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої сторони у порядку визначеному законодавством України.

У вказаному договорі розмежовано поняття припинення дії договору та його розірвання. Припинення договору передбачає відмову від продовження на кожен наступний рік, а розірвання Договору передбачає розірвання і в інший термін у порядку визначеному законодавством порядку, тобто порядку передбаченому статтею 188 Господарського кодексу України, у судовому порядку.

У вказаному договорі не погоджено одностороннього розірвання договору будь-якою з сторін.

Відповідно до статті 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Одночасно суд вказує, що в будь-якому випадку за відсутності наявності в договорі умови про одностороннє розірвання договору, направлення листів будь-якою з сторін іншій стороні про розірвання договору є неправомірним та не є підставою для розірвання вказаного договору в односторонньому порядку.

Також, судом встановлено, що у відповідь на лист Позивача про розірвання Договору, Позивач надіслав на адресу Відповідача лист-відповідь від 17.12.2015 з вимогою продовжити дію Договору, який було отримано Відповідачем 21.12.2015.

Проте, Відповідач не надав згоди Позивачу на продовження дії Договору, однак склав та надіслав на адресу Позивача рахунок на оплату електроенергії за січень 2016 №72147011/1/1/П1 від 17.12.2015 з посиланням саме на договір №72147 від 27.02.2009р.

Даний рахунок був оплачений Позивачем та оплата прийнята Відповідачем.

Станом на 02.02.2016 оплата по вказаному рахунку не повернута, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься виписка банку про оплату та довідка про неповернення оплати.

Також, на адресу Позивача складено та надіслано рахунок на оплату електроенергії за лютий 2016 №72147011/2/1/П1 від 14.01.2016 також з посиланням на договір №72147 від 27.02.2009р., належні копії рахунків містяться в матеріалах справи.

Таким чином, такі дії Відповідача мають ознаки дій, які вказані в нормах господарського та цивільного законодавства, а саме ч. 8 ст. 181 ГК України, відповідно до якої, якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо виконання договору, правові наслідки таких дій визначаються нормами ЦК України.

Так, відповідно до ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договорів, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Тобто, такі дії Відповідача свідчать про те, що останнім прийнято до уваги вимоги Позивача щодо продовження дії Договору №72147 від 27.02.2009р. на наступний календарний рік, оскільки своїми діями Відповідач зі своєї сторони продовжив дію Договору шляхом вчинення дій, що мали системний характер, а саме направлення на адресу Позивача рахунків на оплату електроенергії з посиланням на договір№72147, прийняття грошових коштів на оплату електроенергії та не повернення їх Позивачу.

При прийнятті рішення судом також взято до уваги відповідь на ім'я Позивача надану Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - Комісія) на скаргу Позивача щодо неправомірних дій Відповідача.

Так, Комісія зазначила, що Відповідач своїми діями порушив низку положень нормативно-правових актів, які регулюють його діяльність, порядок укладання та розірвання договорів. Вимоги ПКЕЕ та п. 9.5. Типового договору мають застосовуватись з урахуванням положень законодавства вищої юридичної сили, а саме ст. 275 Господарського кодексу України, ст. ст. 24, 26 Закону України «Про електроенергетику», ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та роз'яснила, що Відповідач повинен прийняти пропозицію Позивача щодо продовження дії Договору, а договір може бути припинений лише з дотриманням ст. 188 ГК України в судовому порядку.

Отже, враховуючи вищезазначене, Відповідач припинив дію Договору без належних на те підстав, порушив права та законні інтереси Позивача і ряд норм та вимог чинного законодавства України, яким регулюються спірні правовідносини, а тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані належним чином та підлягають задоволенню. Тобто, в силу п. 9.5. Договору, договір є пролонгованим на новий термін, до 31.12.2016р.

За встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на Відповідача.

Щодо відшкодування Позивачу за рахунок Відповідача судових витрат, понесених на оплату послуг адвоката у розмірі 5 000, 00 грн., що передбачено ст. ст. 48, 49 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 10 Роз'яснень Вищого арбітражного суду України від 04.03.1998 №02-5/78 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» (з наступними доповненнями і змінами), витрати позивачів та відповідачів, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених ч. 5 ст. 49 ГПК України. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, і платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг.

Проте, Позивачем не надано жодного документу, який би належним чином підтверджував його витрати в розмірі 5 000, 00 грн. на послуги адвоката, в зв'язку з чим суд відмовляє Позивачу у задоволені його вимоги про стягнення з Відповідача витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 5 000, 00 грн.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати договір про постачання електричної енергії №72147 від 27.02.2009, укладений між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5; ідентифікаційний код: 00131305) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еско-Транс-Кі» (03143, м. Київ, вул. Заболотного, 15; ідентифікаційний код: 19342849) продовженим на наступний календарний рік на термін до 31.12.2016, відповідно до умов п. 9.5. такого договору.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5; ідентифікаційний код: 00131305) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еско-Транс-Кі» (03143, м. Київ, вул. Заболотного, 15; ідентифікаційний код: 19342849) 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 21.03.2016р.

Суддя І.І. Борисенко