РІШЕННЯ

14 березня 2016 року Справа № 913/375/16

Провадження №3/913/375/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Флагман-РМ», м. Київ

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Старобільський молокозавод», м. Луганськ

про стягнення 108 328 грн. 18 коп.

суддя Секірський А.В.

секретар судового засідання Богуславська Є.В.,

у засіданні брали участь:

від позивача представник не прибув;

від відповідача ОСОБА_2, довіреність №1 від 05.03.2016,

в с т а н о в и в:

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Флагман-РМ» (далі позивач) звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Старобільський молокозавод» (далі - відповідач) заборгованості за поставлений товар у розмірі 94500,00 грн., 24% річних у розмірі 9450,00 грн. та інфляційних витрат у розмірі 4378,18 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно договору поставки №21/07 від 21.07.2015 позивач здійснив поставку відповідачу товару, відповідач отримав товар але зобовязання по оплаті вказаного товару не виконав у звязку з чим утворилась заборгованість у розмірі 94500,00 грн. Крім того, за порушення строків оплати товару позивачем нараховано та заявлено до стягнення: інфляційні нарахування у сумі 4378,18 грн. та 24% річних у сумі 9450,00 грн.

Позивачем до канцелярії господарського суду Луганської області було надано додаткові пояснення б/н від 07.03.2016.

Позивач правом на участь свого представника у судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відзивом б/н від 14.03.2016 на позовну заяву, відповідач позовні вимоги визнає повністю та просить суд позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши присутнього в судовому засіданні під час судового розгляду справи представника відповідача, суд встановив такі фактичні обставини.

Між сторонами у справі було укладено договір поставки №21/07 від 21.07.2015 відповідно до п. 1.1 якого позивач передає, а відповідач приймає та оплачує товар, найменування (номенклатура) якого, кількість, ціна, умови поставки та оплати, інші умови договору за якими сторони договору прийшли до згоди, визначаються в цьому договорі.

Відповідно до умов договору позивач зобовязався здійснювати поставку відповідачу дрова у кількості 350 м3 (п.п. 2,3 договору).

Згідно з п. 4 договору ціна становить: 225,00 грн. м3, крім того ПДВ 45,00 грн. м3.

Загальна сума договору складає 94500,00 грн. (п. 11 договору).

Умови поставки DDP (Старобільськ, Україна). Строк поставки серпень 2015 року (п.п. 5,6 договору).

Відповідно до п. 8 договору строк оплати: робочий день, наступний за днем, протягом якого товар фактично передано відповідачу.

Позивач, виконуючи свої договірні зобов'язання, передав відповідачу весь товар на загальну суму 94500,00 грн., що підтверджується Видатковими накладними:

№ 274 від 22.08.2015 року на суму 27000,00 грн;

№ 275 від 24.08.2015 року на суму 27000,00 грн;

№ 276 від 28.08.2015 року на суму 27000,00 грн;

№ 277 від 30.08.2015 року на суму 13500,00 грн.

Товар був отриманий відповідачем належним чином, без заперечень, що підтверджується підписом уповноваженої особи за довіреністю №1140/1 від 20.08.2015.

Таким чином, позивач передав відповідачеві весь товар на загальну суму 94500,00 грн.

За порушення строків оплати товару позивачем нараховано та заявлено до стягнення: інфляційні нарахування за період з вересня 2015 року по січень 2016 року у сумі 4378,18 грн. та 24% річних за період з 01.09.2015 по 31.01.2016 у сумі 9450,00 грн.

Оцінивши всі обставини справи, суд вважає, позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю з огляду на наступне.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч.1,2 ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зазначена норма Цивільного кодексу України кореспондується з положеннями статті 265 Господарського кодексу України.

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Приписами статті 530 ЦК України, зокрема, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання, у відповідності до статті 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

Фактичні обставини свідчать, що позивач на виконання умов договору поставляв відповідачеві товар, доказами поставки та отримання товару є видаткові накладні, які підписані сторонами та скріплені печатками, а відповідач не здійснив оплату поставленого товару у звязку з чим виникла заборгованість у сумі 94500,00 грн., яка підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 9 договору сторони визначили, що розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України складає 24.

За порушення строків оплати товару позивачем нараховано та заявлено до стягнення: інфляційні нарахування за період з вересня 2015 року по січень 2016 року у сумі 4378,18 грн. та 24% річних за період з 01.09.2015 по 31.01.2016 у сумі 9450,00 грн.

Таким чином, позивачем обґрунтовано нараховано та заявлено до стягнення інфляційні витрати у сумі 4378,18 грн. та 24% річних у сумі 9450,00 грн., що підтверджено відповідним розрахунком позивача в позовній заяві.

Згідно ч. 5 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству та не порушують охоронюваних законом прав та інтересів інших осіб.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню повністю з віднесенням судових витрат на відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статями 33, 34, 43, 44, 49, 78 статями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Старобільський молокозавод», 91016, м. Луганськ, вул. Совєтская, 73, код 00444837, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Флагман-РМ», 02137, м. Київ, просп. Визволителів, 5 код 37120663, заборгованість за договором №21/07 від 21.07.2015 в розмірі 94500 грн. 00 коп., 24% річних в розмірі 9450 грн. 00 коп., інфляційні витрати в розмірі 4378 грн. 18 коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1625 грн. 00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 16.03.2016

Суддя А.В. Секірський