ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.03.2016 Справа №905/383/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Хадієві й М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ, ,

до відповідача, Красногорівського міського комбінату комунальних підприємств «Віта», м.Красногорівка Донецької області, ,

про стягнення 1 810 908,43 грн., -

за участю уповноважених представників:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: не зявився,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №14/2-19в від 15.01.2016р. до Красногорівського міського комбінату комунальних підприємств «Віта», м.Красногорівка Донецької області, про стягнення 1810908,43 грн., у тому числі: пені в сумі 33803,40 грн., трьох відсотків річних в сумі 108138,64 грн. та суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів в розмірі 1668966,39 грн.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/383/16 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 28.01.2016р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/383/16.

У подальшому розгляд справи відкладався у відповідності до приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання договору про купівлю-продаж природного газу №13/2396-БО-6 від 28.12.2012р. із відповідачем, несвоєчасне виконання останнім за ним своїх зобов'язань з оплати вартості поставленого природного газу протягом січня-квітня, жовтня-грудня 2013р. та на тривале невиконання рішення господарського суду Донецької області від 24.06.2014р. по справі №905/2910/14, внаслідок чого виникли підстави для донарахування за зобов'язаннями січня-квітня, жовтня-грудня 2013р. інфляційних витрат починаючи з березня 2013р. по вересень 2015р., 3% річних з 04.04.2014р. по 23.11.2015р. та пені за зобов'язаннями жовтня-грудня 2013р. з 04.04.2014р. по 13.05.2014р. (зобов'язання жовтня 2013р.), по 13.06.2014р. (зобов'язання листопада 2013р.) та по 13.07.2014р. (зобов'язання грудня 2013р.).

На підтвердження викладених обставин позивачем надано розрахунок заявлених позовних вимог, витяги сальдо та операцій по підприємству відповідача з 01.01.2013р. по 31.10.2015р., у копіях: договір про купівлі-продажу природного газу №13/2396-БО-6 від 28.12.2012р. з додатковими угодами №1 від 19.07.2013р., №2 від 14.10.2013р. до нього; акти приймання-передачі природного газу №б/н від 21.10.2013р., №б/н від 31.10.2013р., №б/н від 30.11.2013р. та №б/н від 31.12.2013р., позовна заява №14/2-307 від 22.04.2014р. з розрахунком позовних вимог до неї, рішення по справі №905/2910/14 від 24.06.2014р., правоустановчі документи.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.11-16, 258, 525, 526, 530, 549-551, 610, 611, 625, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст.193, 216-217, 231, 264-265 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 2, 12, 15, 54-57, 61, 64, 66, 67, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, а також на приписи інформаційного листа ВГСУ від 17.07.2012р. №01-06/928/2012.

Представник позивача у судовому засіданні 15.03.2016р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 15.03.2016р. не зявився, причин неявки не повідомив, витребувані документи не надав.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи обєктивні обставини складної ситуації у державі, суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також належне забезпечення з боку суду можливості позивача та відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом звязку) відповідних доказів до суду, з огляду на таке суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідив матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, щодо такого.

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно приписів ст.35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як свідчать матеріали справи, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ, зверталось до господарського суду Донецької області з позовом №14/2-307 від 22.04.2014р. до відповідача, Красногорівського міського комбінату комунальних підприємств «Віта», м.Красногорівка Донецької області, про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу №13/2396-БО-6 від 28.12.2012р. в сумі 2196472,19 грн. за зобов'язаннями січня-квітня, жовтня-грудня 2013р., пені в сумі 126511,17грн. за період по 03.04.2014р., 3% річних в сумі 48607,92грн. за період по 03.04.2014р. та інфляційних витрат в сумі 25333,86 грн. за період по лютий 2014р., всього на суму 2396925,14 грн.

За результатами розгляду означеного позову, рішенням господарського суду Донецької області від 24.06.2014р. по справі №905/2910/14 позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача суму основного боргу в розмірі 2196472,19грн., 22753,24 грн. 3% річних, 98597,32 грн. пені та 25333,86 грн. інфляційних витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Даним судовим актом встановлено факт неналежного виконання обов'язку відповідачем щодо оплати отриманого газу у період січень-квітень, жовтень-грудень 2013р. та наявність боргу останнього перед позивачем у сумі 2196472,19 грн. До того ж, досліджені та задоволені вимоги, зокрема, щодо стягнення з відповідача нарахованих 3% річних за період згідно розрахунку по 03.04.2014р., інфляційні втрати, у межах позовних вимог, фактично за період по лютий 2014р. та пені за період по 03.04.2014р., з огляду на порушення строків оплати вказаного основного грошового зобов'язання та приписи ст.625 Цивільного кодексу України.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За відомостями позивача, що не спростовуються відповідачем, за означеними спірними зобов'язаннями 2013р. за договором купівлі-продажу природного газу №13/2396-БО-6 від 28.12.2012р. борг в сумі 2196472,19 грн. на теперішній час рахується у повному обсязі, так як відсутні оплати.

Відтак, з огляду на таке неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань, позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України, донараховано та пред'явлено до стягнення, у межах провадження по даній справі, за зобов'язаннями січня-грудня 2013р. інфляційні витрати у сумі 1668966,39грн. за загальний період березень 2014р. вересень 2015р., 3% річних у розмірі 108138,64грн. загалом за період з 04.04.2014р. по 23.11.2015р. та за зобов'язаннями жовтня-грудня 2013р. пені в сумі 33803,40 грн. загалом за період з 04.04.2014р. по 13.05.2014р. (зобов'язання жовтня 2013р.), по 13.06.2014р. (зобов'язання листопада 2013р.) та по 13.07.2014р. (зобов'язання грудня 2013р.).

Прострочення відповідачем грошового зобов'язання на підставі статті 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обов'язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обов'язку щодо сплати відповідних сум, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписами п.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013р. саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Таким чином, чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з прийняттям судового рішення, наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

У п.5.3 наведеної постанови зазначено, що кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що станом на 31.10.2015р. є наявною сума боргу 2196472,19 грн. в повному обсязі.

За розрахунком позивача загальна сума інфляційних витрат за прострочення основного зобов'язання січня-грудня 2013р. становить 1668966,39 грн. (донарахування здійснено щодо кожної із сум, при цьому з урахуванням суми інфляційного збільшення, нарахованого за минулий період, за кожним розрахунком, а саме за зобов'язанням січня 2013р. з 03.2014р. по 09.2015р. на суму 413139,43 грн., за зобов'язанням лютого 2013р. з 03.2014р. по 09.2015р. на суму 375768,98, за зобов'язанням березня 2013р. з 03.2014р. по 09.2015р. на суму 375042,44 грн., за зобов'язанням квітня 2013р. з 03.2014р. по 09.2015р. на суму 179994,14 грн., за зобов'язанням жовтня 2013р. з 03.2014р. по 09.2015р. на суму 148711,77грн., за зобов'язанням листопада 2013р. з 03.2014р. по 09.2015р. на суму 364153,03грн., за зобов'язанням грудня 2013р. з 03.2014р. по 09.2015р на суму 364996,25грн.).

Дослідив розрахунок інфляційних витрат проведений позивачем та базу нарахування, вбачається, що останнім застосовано суму боргу за кожним зобов'язанням з включенням суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів у минулі періоди, оскільки дійсною сумою боргу, не обтяженою додатковими нарахуваннями є за зобов'язанням: січня 2013р. - 408647,78 грн., лютого 2013р. - 371311,94 грн., березня 2013р. - 370594,02 грн., квітня 2013р. - 177859,21 грн., жовтня 2013р. - 146502,78 грн., листопада 2013р. - 359461,32 грн., грудня 2013р. - 362095,14 грн..

За приписами ч.2 п.3.1 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013р. (зі змінами та доповненнями) інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, з викладеного слідує, базою для нарахування є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями та яка є існуючою на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні є прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція, дефляція.

Таким чином, застосований позивачем розрахунок інфляційних витрат суперечить вищевикладеним приписам постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013р. (зі змінами та доповненнями), і тому є не вірним та не може бути прийнятий для нарахування цих вимог.

Здійснив перерахунок інфляційних витрат, за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН», у межах визначеного періоду, суд дійшов висновку про їх дійсний розмір у цій частині в загальній сумі 1649936,22грн.

Одночасно, позивачем заявлено до стягнення 3% річних у сумі 108138,64 грн. (донараховано за зобовязаннями: січня 2013р. на суму 408647,78 грн. за період з 04.04.2014р. по 23.11.2015р., лютого 2013р. на суму 371311,94 грн. за період з 04.04.2014р. по 23.11.2015р., березня 2013р. на суму 370594,02 грн. за період з 04.04.2014р. по 23.11.2015р., квітня 2013р. на суму 177859,21 грн. за період з 04.04.2014р. по 23.11.2015р., жовтня 2013р. на суму 146502,78 грн. за період з 04.04.2014р. по 23.11.2015р., листопада 2013р. на суму 359461,32 грн. за період з 04.04.2014р. по 23.11.2015р., грудня 2013р. на суму 362095,14 грн. за період з 04.04.2014р. по 23.11.2015р.).

Пунктом 7.2 договору купівлі-продажу природного газу №13/2396-БО-6 від 28.12.2012р. сторони обумовили, що у разі невиконання Покупцем умов п.6.1 цього договору, він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За розрахунком позивача пеню донараховано за прострочення виконання зобов'язань: жовтня 2013р. на суму 146502,78 грн. з 04.04.2014р. по 13.05.2014р., листопада 2013р. на суму 359461,32 грн. з 04.04.2014р. по 13.06.2014р. та грудня 2013р. на суму 362095,14 грн. з 04.04.2014р. по 13.07.2014р., у загальній сумі 33803,40грн. (першим днем прострочення за цими зобов'язаннями визначено 14.11.2013р., 14.12.2013 та 14.01.2014р. відповідно).

Згідно Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За змістом п.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Перевіривши розрахунок позовних вимог в частині нарахування 3% річних та пені, з урахуванням вищевикладеного, за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН», суд дійшов висновку про дійсний розмір 3% річних, за період визначений позивачем, що становить суму 108138,63 грн. В частині розрахунку пені встановлено його правильність.

З огляду на таке, вимоги позивача про стягнення з відповідача нарахованих штрафних санкцій підлягають задоволенню у розмірі визначеному позивачем, 3% річних та інфляційних витрат - частково, у розмірі встановленому судом.

Судові витрати, відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи зазначене та керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ, до відповідача, Красногорівського міського комбінату комунальних підприємств «Віта», м.Красногорівка Донецької області, про стягнення 1810908,43 грн., у тому числі: пені в сумі 33803,40 грн., трьох відсотків річних в сумі 108138,64 грн. та суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів в розмірі 1668966,39 грн., задовольнити частково.

2. Стягнути з Красногорівського міського комбінату комунальних підприємств «Віта» (85630, Донецька область, Марїнський район, м.Красногорівка, вул.Ахтирського, б.14, , банківські реквізити не зазначено) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м.Київ, Шевченківський район, вул.Богдана Хмельницького, буд.6, , п/р1 АТ «Ощадбанк», МФО 300,25грн., у тому числі 33803,40 грн. пені, 1649936,22грн. інфляційних витрат та 108138,63грн. 3% річних, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 26878,18грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. В судовому засіданні 15.03.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

6. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

7. Повний текст рішення складено та підписано 21.03.2016р.

Суддя О.В. Кротінова