РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016Справа №910/2136/16
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Навігаторспецбуд"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-монтажна компанія "Тепловент"

про стягнення 91 987,14 грн.

Представники сторін:

від позивача: Стеценко Д.Л. - представник за довіреністю № б/н від 14.01.2016 року;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Навігаторспецбуд" до товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-монтажна компанія "Тепловент" про стягнення 91 987,14 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10.02.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 4/14.

Відповідно до п 1.1. згідно даного договору підрядник зобов'язується на свій ризик власними та залученими силами виконати роботу по прокладанню газопроводу методом ГНБ довжиною 18+24=42 м. на об'єкті «Багатоповерховий житловий комплекс по пров. Квітневому у м. Вишгород», в обсязі передбаченому договірною ціною та локальним кошторисом (додаток № 1 до договору), з дотриманням будівельних норм і правил, а так само умов даного договору. Замовник зобов'язується здійснити оплату всіх цих робіт в обсязі передбаченому договірною ціною та локальним кошторисом (додаток 1 до договору), що є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до п 2.1. договору вартість робіт відповідно до договірної ціни № 1 та локального кошторису, що є невід'ємною частиною договору складає 64 705,20 грн., у т.ч. ПДВ 20 % 10 784,20 грн.

Позивач виконав роботи, однак відповідач частково їх оплатив у сумі 11 000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками по рахунку.

У зв'язку з викладеним вище позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 53 705,20 грн., пені у сумі 10 504,15 грн., індекс інфляції у сумі 25 778,50 грн. та три відсотки річних у сумі 1 999,29 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 11.02.2016 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 15.03.2016 року.

Представник відповідача в судове засідання 15.03.2016 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 11.02.2016 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 013.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

У відповідності до ст. 87 ГПК України ухвали суду було надіслано відповідачу 1 рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме: 04078, м. Київ, вул. Замковецька, будинок 44, яка згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 11.02.2016 року є місцезнаходженням відповідача.

Стаття 64 ГПК України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

Представник позивача підтримав позов, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

10.02.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 4/14 відповідно до п 1.1 даного договору підрядник зобов'язується на свій ризик власними та залученими силами виконати роботу по прокладанню газопроводу методом ГНБ довжиною 18+24=42 м. на об'єкті «Багатоповерховий житловий комплекс по пров. Квітневому у м. Вишгород», в обсязі передбаченому договірною ціною та локальним кошторисом (додаток № 1 до договору), з дотриманням будівельних норм і правил, а так само умов даного договору. Замовник зобов'язується здійснити оплату всіх цих робіт в обсязі передбаченому договірною ціною та локальним кошторисом (додаток 1 до договору), що є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до ч.1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч.2 статті 837 ЦК України договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до п 2.1. договору вартість робіт відповідно до договірної ціни № 1 та локального кошторису, що є невід'ємною частиною договору складає 64705,20 грн., у т.ч. ПДВ 20 % 10 784,20 грн.

Відповідно до ч.1 ст.853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Відповідно до п. 4.2. договору замовник здійснює розрахунки з підрядником за фактично виконані роботи на підставі підписаних сторонами довідки про вартість виконаних робіт (типова форма № КБ 3) та актів виконаних робіт (типова форма № КБ-2в), що готує підрядник. Акт виконання робіт надається підрядником не пізніше 1 числа місяця, наступного за звітним. Уповноважений представник замовника впродовж 5-ти банківських днів перевіряє реальність цих документів і підписує їх, зокрема фактично виконані обсяги. Оплата проводиться не пізніше 10 днів після підписання акту.

Сторони підписали договірну ціну № 2-2 до договору на суму 64 705,20 грн.

Відповідно до п. 3.1. договору термін виконання робіт: з 10.02.2014 року по 31.03.2014 року, але не менше 50 календарних днів з моменту отримання авансу, передбаченого п. 2.3 договору.

Позивач виконав роботи, відповідач їх прийняв, що підтверджується Актом № 1-02 приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2014 року на суму 64 705,20 грн., підписаним представником відповідача

Позивач виконав роботи, однак відповідач лише частково їх оплатив у сумі 11 000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками по рахунку. Таким чином, заборгованість відповідача становить 53 705,20 грн.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо заперечень відповідача щодо строку та якості виконання робіт. А також, з вищезазначеного акту вбачається, що він підписаний без заперечень.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором № 4/14 від 10.02.2014 року в сумі 53 705,20 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачами не спростований, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу з відповідача визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконанням грошових зобов'язань позивачем нараховано пеню у сумі 10 504,15 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Положеннями п. 4.3 договору встановлено, що за несвоєчасну оплату виконаних робіт замовник сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної ставки НБУ вартості неоплаченої вчасно суми за кожний день прострочення.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Розрахунок пені:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
53705.2031.10.2014 - 12.11.20141312.5000 %0.068 %478.20
53705.2013.11.2014 - 05.02.20158514.0000 %0.077 %3501.87
53705.2006.02.2015 - 03.03.20152619.5000 %0.107 %1491.97
53705.2004.03.2015 - 30.04.20155830.0000 %0.164 %5120.39
За перерахунком суду загальний розмір пені становить 10 592,43 грн.

Проте, оскільки позивач просить стягнути пеню в розмірі 10 504,15 грн. та беручи до уваги неможливість виходу суду за межі позовних вимог, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 10 504,15 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконанням грошових зобов'язань позивачем нараховано індекс інфляції у сумі 25 778,50 грн. та три відсотки річних у сумі 1 999,29 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
31.10.2014 - 26.01.201653705.201.51827803.59
За перерахунком суду загальний розмір індексу інфляції становить 27 803,59 грн.

Проте, оскільки позивач просить стягнути індекс інфляції в розмірі 25 778,50 грн. та беручи до уваги неможливість виходу суду за межі позовних вимог, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача індексу інфляції в розмірі 25 778,50 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Розрахунок трьох процентів річних:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
53705.2031.10.2014 - 26.01.20164533 %1999,60
За перерахунком суду загальний розмір 3% річних складає 1 999,60 грн.

Проте, оскільки позивач просить стягнути 3% річних в розмірі 1 999,29 грн. та беручи до уваги неможливість виходу суду за межі позовних вимог, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 1 999,29 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-монтажна компанія "Тепловент" (04078, м. Київ, вул. Замковецька, будинок 44, ідентифікаційний код: 36867567) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Навігаторспецбуд" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 3-А, ідентифікаційний код 34412917) основну заборгованість в розмірі 53 705, (п'ятдесят три тисячі сімсот п'ять) грн. 20 коп., пеню у сумі 10 504 (десять тисяч п'ятсот чотири) грн. 15 коп., індекс інфляції у сумі 25 778 (двадцять п'ять тисяч сімсот сімдесят вісім) грн. 50 коп., три відсотки річних у сумі 1 999 (одна тисяча дев'ятсот дев'яносто дев'ять) грн. 29 коп., а також 1 379 (одна тисяча триста сімдесят дев'ять) грн. 81 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 23.03.2016 року.

Суддя С.М. Мудрий