ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року Справа № 905/418/15

Вищий господарський суд України у складі колегії:

головуючого - судді Малетича М.М.,

суддів: Круглікової К.С.,

Мамонтової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 06.10.2015р. у справі №905/418/15 господарського суду Донецької області за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Термопромавтоматика", третя особа: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, про стягнення суми основного боргу у розмірі 12572,97 грн., пені у розмірі 1780,44 грн., 3% річних у розмірі 291,26 грн. та інфляційних витрат у розмірі 5522,42 грн.,

за участю представників:

Позивача: не з'явився,

Відповідача: не з'явився,

Третьої особи: не з'явився.

В с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго" (далі - ТОВ "Краматорськтеплоенерго", Позивач) звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Термопромавтоматика" (далі - ТОВ "Термопромавтоматика", Відповідач) про стягнення 12572,97 грн. основного боргу, 1780,44 грн. пені, 291,26 грн. 3% річних і 5522,42 грн. інфляційних втрат за договором № 573 купівлі-продажу (постачання) електричної енергії від 01.10.2008р.

Рішенням господарського суду Донецької області від 11.08.2015р. позовні вимоги ТОВ "Краматорськтеплоенерго" задоволено повністю.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 24.09.2015р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучено Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичну особу ОСОБА_2 (далі - СПД ОСОБА_2, Третя особа), а постановою цього ж суду від 06.10.2015р. рішення господарського суду Донецької області від 11.08.2015р. було скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ "Краматорськтеплоенерго" відмовлено повністю.

У поданій касаційній скарзі, ТОВ "Краматорськтеплоенерго", посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 797 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.ст. 43, 105 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та прийняти нове рішення - про задоволення позову.

Сторони не скористались своїм правом на участь у судовому засіданні по розгляду касаційної скарги ТОВ "Краматорськтеплоенерго".

Вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 01.10.2008р. між ТОВ "Краматорськтеплоенерго" (Теплопостачальна організація) і ТОВ "Термопромавтоматика" (Споживач) було укладено договір № 573 купівлі-продажу (постачання) теплової енергії (далі - Договір № 573), відповідно до умов якого (п. 1.1.), за цим Договором Теплопостачальна організація зобов'язується постачати теплову енергію Споживачу, до точки продажу (або до точки розподілу - у разі відсутності вузлів обліку) теплової енергії згідно Додатку № 1 "Межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін", що є невід`ємною частиною цього Договору, а Споживач зобов'язується приймати та оплачувати надану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в строки та на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п. 2.1. Договору № 573, теплова енергія постачається на об'єкти Споживача в обсягах згідно Додатку № 2 "Перелік об'єктів та обсяги постачання теплової енергії", що є невід'ємною частиною цього Договору, на такі потреби: опалення - в опалювальний період, гаряче водопостачання - протягом календарного року, за умовами цього Договору.

При чому, відповідно до Додатку № 2 до договору № 573 купівлі-продажу (постачання) теплової енергії від 01.10.2008р., місцезнаходження об'єктів Споживача - м. Краматорськ, вул. Білоруська, 6, площа приміщення - 48,3 м.кв.

Умовами Договору № 573 (п. 3.2.5., 3.2.25.) встановлювалось, що Споживач теплової енергії зобов'язаний вчасно проводити розрахунки за теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов цього Договору. Споживач зобов'язаний протягом трьох робочих днів з моменту закінчення розрахункового періоду отримувати в Теплопостачальній організації акти-рахунки та податкові накладні. У разі неотримання уповноваженим представником Споживача акту-рахунку Теплопостачальна організація надсилає акт-рахунок поштою. В такому разі акт-рахунок вважається отриманим і узгодженим Споживачем на третю добу з моменту його надсилання.

Крім того, умовами Договору № 573 (п.п. 6.1., 6.4., 6.5.) встановлювалось, що Споживач здійснює розрахунок протягом 3 (трьох) робочих днів з дня отримання Споживачем акту-рахунку за умовами цього договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Теплопостачальної організації. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач оплачує теплову енергію за тарифами (цінами), діючими у розрахунковий період.

Згідно п. 8.2.4. Договору № 573, за порушення строків оплати спожитої теплової енергії за умовами цього Договору, Споживач сплачує Теплопостачальній організації пеню в розмірі 1% від належної до сплати суми за кожний день прострочення у відповідності із Законом України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" № 686-ХІV від 20.05.1999р.

Відповідно до п.п. 11.1., 11.2 Договору № 573, він набуває чинності з дня його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє протягом одного календарного року з дня набрання його чинності. Якщо жодна із сторін за 30 календарних днів до дня закінчення строку дії Договору не заявила про його розірвання, Договір вважається продовженим сторонами на наступний рік.

Також, як було встановлено судами, на виконання умов Договору №573 Позивач виставляв Відповідачу для оплати акти-рахунки: № 573-10 від 31.10.2013р. на суму 4987,46 грн., № 573-11 від 30.11.2013р. на суму 1406,45 грн., № 573-12 від 31.12.2013р. на суму 2728,59 грн., № 573-1 від 31.01.2014р. на суму 3926,35 грн., № 573-2 від 28.02.2014р. на суму 4837,86 грн., № 573-3 від 31.03.2014р. на суму 5505,54 грн., № 573-4 від 30.04.2014р. на суму 5736,26 грн., № 573-10 від 31.10.2014р. на суму 5877,10 грн., № 573-11 від 30.11.2014р. на суму 6997,08 грн., № 573-12 від 31.12.2014р. на суму 8542,64 грн., № 573-1 від 31.01.2015р. на суму 10118,66 грн., № 573-2 від 28.02.2015р. на суму 11233,82 грн., № 573-3 від 31.03.2015р. на суму 12232,81 грн. і №573-4 від 30.04.2015р. на суму 12572,97 грн., а також 21.04.2014р. надсилав претензію за № 07/58 про погашення боргу в добровільному порядку.

Станом на 01.05.2015р. сума боргу Відповідача перед Позивачем за постачання теплової енергії протягом жовтня 2013р. - квітня 2015р. за Договором № 573 становила 12572,97грн., яка на момент пред'явлення даного позову, погашена не була.

Вимогами ТОВ "Краматорськтеплоенерго" у даній справі, з посиланням на ст.ст. 525, 625 ЦК України, ст.ст. 193, 216, 224, 229 ГК України та умови договору № 573 купівлі-продажу (постачання) електричної енергії від 01.10.2008р., є стягнення з ТОВ "Термопромавтоматика" 12572,97 грн. основного боргу, 1780,44 грн. пені, 291,26 грн. 3% річних і 5522,42 грн. інфляційних втрат, у зв'язку з неналежним виконанням умов останнього.

Суд першої інстанції, з посиланням на ст.ст. 258, 509, 525, 526, 530, 549, 599, 610, 611, 625, 626, 629, 714 ЦК України, ст.ст. 193, 202, 216-218, 230, 232, 275 ГК України, та встановлені обставини справи, зокрема, про те, за умовами договору № 573 купівлі-продажу (постачання) електричної енергії, укладеного між сторонами 01.10.2008р., Позивач надав послуги та направив Відповідачеві для оплати рахунки на загальну суму 12572,97 грн., станом на 01.05.2015р., які останнім оплачені не були, при цьому, перевіривши правильність наданих Позивачем розрахунків стосовно пені, 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення даного позову повністю.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції, залучивши на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, СПД ОСОБА_2, за наслідками розгляду апеляційної скарги ТОВ "Термопромавтоматика" прийняв постанову у якій, посилаючись на положення ст.ст. 14, 15, 16, 610, 611, 625, 795 ЦК України, ст.ст. 1, 173, 174, 193, 275, 291 ГК України, ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (далі - ЗУ "Про житлово-комунальні послуги"), та встановлені обставини справи, про те, що між СПД ОСОБА_2 і ТОВ "Термопромавтоматика" 01.01.2013р. було укладено договір оренди приміщення за адресою: м. Краматорськ, вул. Білоруська, 6, за якою саме і здійснювалось теплопостачання за Договором № 573, який 30.09.2013р. було розірвано за згодою сторін, у зв'язку з чим, у листі № 28/72 від 28.11.2013р. ТОВ "Термопромавтоматика" повідомило ТОВ "Краматорськтеплоенерго" про припинення Договору № 573 та про відсутність потреби в отриманні послуг з теплопостачання, тоді як матеріали справи не містять доказів функціонування (включення) об'єкту теплопостачання впродовж спірного періоду, що не було враховано, у зв'язку з чим, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного позову, а тому, скасувавши рішення суду першої інстанції, прийняв нове рішення - про відмову в позову повністю.

Проте, з висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна, оскільки такі, в порушення вимог ст. 43 ГПК України, були прийняті при неповному встановлені обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, з огляду на таке.

Судове рішення вважається законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати.

Вказаним вимогам постанова суду апеляційної інстанції у повній мірі не відповідає, у зв'язку з наступним.

Згідно ст. 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобов'язання, є господарський договір.

Відповідно до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Також, частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

При цьому, статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Водночас, згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

При цьому, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст.ст. 188, 193 ГК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Крім того, згідно ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" (далі -ЗУ "Про теплопостачання), постачання теплової енергії, теплопостачання, - господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії, теплоносія, споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

При цьому, статтею 24 ЗУ "Про теплопостачання" передбачено, що споживач теплової енергії має право на: вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами; отримання інформації щодо якості теплопостачання, тарифів, цін, порядку оплати, режимів споживання теплової енергії; відшкодування згідно із законодавством збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав, у разі виконання ним своїх зобов'язань відповідно до договору; приєднання до теплової мережі відповідно до нормативно-правових актів; отримання обсягів теплової енергії згідно з параметрами відповідно до договорів та стандартів; отримання перерахунку за спожиту теплову енергію з урахуванням здійсненого авансового платежу та показань приладів комерційного обліку теплової енергії протягом місяця після закінчення опалювального періоду. Захист прав споживачів теплової енергії, а також механізм реалізації захисту цих прав регулюються цим Законом, Законом України "Про захист прав споживачів", іншими нормативно-правовими актами.

При чому, вказаною нормою Закону передбачені і обов'язки Споживача, одним з яких, зокрема, є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Крім того, статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона, постачальник, зобов'язується надавати другій стороні, споживачеві, абонентові, енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Також, статтею 275 ГК України встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство, енергопостачальник, відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду, енергію, споживачеві, абоненту, який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Згідно ч.ч. 6, 7 ст. 276 ГК України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

В даному випадку, як зазначалось вище, умовами укладеного між сторонами договору № 573 купівлі-продажу (постачання) теплової енергії від 01.10.2008р., передбачався обов'язок Позивача постачати теплову енергію до точки продажу (або до точки розподілу - у разі відсутності вузлів обліку) теплової енергії згідно Додатку № 1 "Межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін", що є невід`ємною частиною цього договору, а Відповідач зобов'язувався приймати та оплачувати надану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в строки та на умовах, передбачених цим Договором. Відповідач зобов'язувався вчасно проводити розрахунки за теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов цього Договору. Крім того, Відповідач зобов'язувався протягом трьох робочих днів з моменту закінчення розрахункового періоду отримувати у Позивача акти-рахунки та податкові накладні. У разі неотримання уповноваженим представником Відповідача акту-рахунку Позивач надсилає акт-рахунок поштою. В такому разі акт-рахунок вважається отриманим і узгодженим Відповідачем на третю добу з моменту його надсилання (п.п. 1.1., 3.2.5., 3.2.25. Договору № 573).

Звертаючись з даним позовом до господарського суду Позивач вказував на не сплату рахунків Відповідачем, як Споживачем послуг з теплопостачання за Договором № 573, впродовж жовтня 2013р. - квітня 2015р., внаслідок чого, у нього виникла заборгованість у розмірі 12572,97грн.

У зв'язку з цим, вирішуючи даний спір, суд апеляційної інстанції, в порушення вимог ст. 43 ГПК України, не приділив у повній мірі, як вимогам норм діючого законодавства, так і умовам укладеного Договору № 573 та правовідносинам, що склалися між сторонами.

Так, фактично визнавши відсутність у Відповідача заборгованості по оплаті послуг з теплопостачання, апеляційний господарський суд не надав належної правової оцінки тій обставині, що згідно умов Договору № 573 саме Відповідач є споживачем теплової енергії за адресою, вказаною у Додатку №2 до цього Договору. При цьому, відповідно до прав та обов'язків Відповідача, як споживача за Договором № 573, останній зобов'язувався вчасно проводити розрахунки за теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов цієї угоди.

Також, суд апеляційної інстанції безпідставно не прийняв до уваги і умов, визначених п.п. 3.2.17., 3.2.25. Договору № 573, про те, що Відповідач, як Споживач, зобов'язувався письмово поінформувати Позивача, як Теплопостачальну організацію, про заміну власного найменування, організаційно правової форми, місцезнаходження, банківських реквізитів, про заміну користувачів приміщень та теплових мереж Споживача (субспоживача) тощо, не пізніше 5 днів з моменту настання зазначених подій; при цьому, протягом трьох робочих днів з моменту закінчення розрахункового періоду отримувати в Позивача акти-рахунки та податкові накладні; у разі неотримання уповноваженим представником Відповідача акту-рахунку Позивач надсилає акт рахунок поштою. В такому разі акт-рахунок вважається отриманим і узгодженим Відповідачем на третю добу з моменту його надсилання.

Вказаних умов Договору № 573, Відповідачем дотримано не було.

Крім того, суд апеляційної інстанції, з урахуванням умов Договору №573 та вимог діючого законодавства і, зокрема, ст. 24 ЗУ "Про теплопостачання", про те, що обов'язок щодо укладення договору на теплопостачання покладено саме на споживача, фактично не надав належної правової оцінки і обставинам щодо передачі в оренду приміщення, за адресою місцезнаходження якого здійснювалось постачання теплової енергії за Договором № 573, та розірвання такого договору і повідомлення про це належним чином Позивача, як Теплопостачальну організацію, докази про які, крім зазначеного, в матеріалах справи відсутні.

З огляду на таке, скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи нове рішення, суд апеляційної інстанції, в порушення вимог ст.ст. 99 та 101 ГПК України, відповідно до яких суд апеляційної інстанції під час перегляду судових рішень в апеляційному порядку користується правами, наданими суду першої інстанції та здійснює за наявними у справі і додатково поданими доказами повторний розгляд справи, а також вимог ч. 1 ст. 47 та ч. 1 ст. 43 ГПК України, щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи, та про всебічність, повну і об'єктивність розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, не приділив у повній мірі уваги, як вимогам вищезазначених норм матеріального права та правовідносинам, які мали місце між сторонами, умовам на постачання теплової енергії, так і вказаним вище обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення даного спору.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 11110 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на таке, постанову суду апеляційної інстанції, якою було скасовано рішення суду першої інстанції про задоволення позову, не можна вважати законною та обґрунтованою, а тому, така підлягає скасуванню.

Водночас, рішення суду першої інстанції про задоволення позову, яке було прийнято у повній відповідності до вимог норм матеріального та процесуального права, є законним і обґрунтованим, а тому, вказане судове рішення підлягає залишенню його без змін.

Таким чином, з огляду на ухвалення судом першої інстанції законного та обґрунтованого рішення про задоволення позову повністю, касаційна скарга ТОВ "Краматорськтеплоенерго" про скасування постанови суду апеляційної інстанції та про прийняття нового рішення у справі - про задоволення позову, підлягає її частковому задоволенню.

Судові витрати у справі, пов'язані з розглядом касаційної скарги, відповідно до положень ст. 49 ГПК України, покладаються на ТОВ "Термопромавтоматика".

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго" задовольнити частково.

2. Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 06.10.2015р. скасувати повністю, а рішення господарського суду Донецької області від 11.08.2015 року у справі № 905/418/15 - залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Термопромавтоматика" (84331, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Паркова, 89/76, код 31509243) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго" (84305, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Орджонікідзе, 5, код 34657789) 913,50 грн. судового збору за розгляд касаційної скарги.

Головуючий - суддя Малетич М.М.

Судді Круглікова К.С.

Мамонтова О.М.