КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2016 р. Справа№ 910/26317/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Коротун О.М.

за участю секретаря судового засідання Гройсберг К.М.

за участю представників

від позивача: Прушківський В.С. - голова, Іщенко М.А. - дов. від 18.06.2015 року б/н, Краснобока О.В. - дов. від 18.06.2015 року б/н, Совершенний Р.П. - дов. від 15.02.2016 року № 21, Михальова С.І. - дов. від 15.02.2016 року № 22

від відповідача: Савенко І.О. - дов. від 11.12.2015 року № р-5-22/1910

від третьої особи 1: Бенедюк В.Г. - дов. від 22.01.2016 року № 26

від третьої особи 2: Пасічник О.М. - дов. від 23.02.2016 року б/н

розглянувши апеляційну скаргу Житомирського обласного фонду соціального захисту інвалідів на рішення господарського суду міста Києва від 02.12.2015 року

у справі № 910/26317/15 (суддя Пригунова А.Б.)

за позовом Житомирського обласного фонду соціального захисту інвалідів (м. Житомир)

до Житомирської обласної ради (м. Житомир)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

1. Комунальна установа по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради (м. Житомир).

2. Комунальне підприємство „Агенція з питань регіонального розвитку" Житомирської обласної ради (м. Житомир).

про поновлення права

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернувся Житомирський обласний фонд соціального захисту інвалідів з позовом до Житомирської обласної ради про поновлення позивачу права постійного користування та знаходження на балансі частини приміщень загальною площею 3 884, 4 кв.м зі складом металів загальною площею 72 кв.м за адресою: вул. Домбровського, 38, м. Житомир.

Рішенням від 02.12.2015 року господарський суд міста Києва у задоволенні позову відмовив повністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням Житомирський обласний фонд соціального захисту інвалідів звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 02.12.2015 року по справі № 910/26317/15 і прийняти нове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.01.2016 року апеляційна скарга Житомирського обласного фонду соціального захисту інвалідів була прийнята до провадження та призначено розгляд справи № 910/26317/15 у судовому засіданні за участю представників сторін на 16.02.2016 року.

16.02.2016 року у зв'язку з виходом судді Суліма В.В. з відпустки, якого було визначено для розгляду даної справи, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, змінено склад колегії суддів: головуючий суддя: Гаврилюк О.М., судді: Сулім В.В., Коротун О.М.

Після зміни в складі колегії суддів розгляд справи почався спочатку.

Ухвалою від 16.02.2016 року Київський апеляційний господарський суд залучив до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Комунальну установу по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради та Комунальне підприємство „Агенція з питань регіонального розвитку" Житомирської обласної ради.

В судовому засіданні 10.03.2016 року представники позивача підтримали вимоги апеляційної скарги. Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу. Представник третьої особи 1 проти вимог апеляційної скарги заперечував, проте правом, наданим ст. 96 ГПК України, не скористався та відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Представник третьої особи 2 проти вимог апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи рішенням „Про управління майном Житомирського обласного державного комунального підприємства заводу „Ремпобуттехніка"" від 03.03.1995 року Житомирська обласна рада народних депутатів передала на баланс Житомирського обласного фонду соціального захисту інвалідів спеціалізований завод „Ремпобуттехніка".

Вищевказане майно фактично передано позивачу відповідно до акту передачі майна Житомирського обласного державного комунального підприємства заводу „Ремпобуттехніка" станом на 01.01.1995 року.

Рішенням „Про внесення змін до рішення обласної ради „Про управління майном Житомирського обласного державного комунального підприємства заводу „Ремпобуттехніка" від 03.03.1995 року" від 26.03.2002 року Житомирська обласна рада внесла зміни до вказаного рішення та вирішила реорганізувати Державне комунальне підприємство завод „Ремпобуттехніка" у Комунальне підприємство „Спеціалізований завод Ремпобуттехніка" на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області та вказано, що спеціалізований завод „Ремпобуттехніка" переданий на баланс Обласного фонду соціального захисту інвалідів у постійне користування.

Відповідно до рішення Житомирської обласної ради „Про передачу на баланс комунального підприємства по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області" від 26.07.2005 року № 746 вирішено припинити обласному Фонду соціального захисту інвалідів постійне користування частиною приміщення за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського, 38, загальною площею 3 884,4 кв.м, складом металів загальною площею 72 кв.м та передати їх на баланс Комунального підприємства по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради; рішення обласної ради „Про управління майном Житомирського обласного державного комунального підприємства заводу „Ремпобуттехніка" від 03.03.1995 року, „Про внесення змін до рішення обласної ради „Про управління майном Житомирського обласного державного комунального підприємства заводу „Ремпобуттехніка" від 03.03.1995 року" від 26.03.2002 року в частинах про передачу приміщення за адресою: вул. Домбровського, 38, м. Житомир, обласному Фонду соціального захисту інвалідів визнані такими, що втратили чинність та зазначено про виділення площі, необхідної Житомирському обласному Фонду соціального захисту інвалідів для здійснення його діяльності.

Вважаючи, що Житомирський обласний фонд соціального захисту інвалідів було позбавлено права знаходження на його балансі та в постійному користуванні частини приміщень заводу, позивач звернувся з даним позовом до місцевого господарського суду.

23.04.2015 року з метою виконання рішення Житомирської обласної ради „Про передачу на баланс Комунального підприємства по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області" від 26.07.2005 року № 746 Комунальною установою по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради утворено комісію з приймання-передачі приміщень за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського, 38, загальною площею 3 884,4 кв.м та 72 кв.м з балансу Житомирського обласного Фонду соціального захисту інвалідів на баланс Комунальної установи по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради, про що 24.04.2015 року в односторонньому порядку складено відповідний акт приймання - передачі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, спірні приміщення заводу по вул. Домбровського, 38, у м. Житомирі належать до комунальної власності територіальної громади сіл, селищ, міст Житомирської області, управлянні якими здійснює Житомирська обласна рада.

Згідно положень ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Ст. 4 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що місцеве самоврядування в Україні здійснюється, зокрема, на принципах: законності, гласності, підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб: судового захисту прав місцевого самоврядування.

Згідно ст. 10 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

В ст. 17 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" зазначається, що відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.

У відповідності до ст. 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення;

Ст. 60 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Згідно зі ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Водночас, до компетенції суду належить саме дослідження дотримання/недотримання відповідним органом вимог чинного законодавства та визначених законом повноважень щодо розпорядження таким майном, в той час як компетенція суду не поширюється на розпорядження ним.

У ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 24.06.2015 року у справі № 806/2107/15, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного від 18.08.2015 року встановлено, що рішення Житомирської обласної ради „Про передачу на баланс Комунального підприємства по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області" від 26.07.2005 року № 746 щодо припинення обласному Фонду соціального захисту інвалідів постійного користування частиною приміщення за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського, 38, загальною площею 3 884,4 кв.м і складом металів загальною площею 72 кв.м та передачу їх на баланс Комунального підприємства по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради є чинним, оскільки жодного судового рішення з приводу його скасування не існує, а тому підлягає виконанню в силу приписів ст. 144 Конституції України.

Крім того, суд відзначає, що у постанові Вищого господарського суду України від 08.04.2008 року у справі № 14/457-31/265 за позовом Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Житомирської обласної ради про визнання права власності серед іншого вказано, що майновий комплекс по вул. Домбровського, 38, в місті Житомирі належить на праві власності територіальним громадам області, управління від імені яких здійснює Житомирська обласна рада.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 04.02.2013 року у справі № 5/97-НМ за позовом Першого заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі Житомирської обласної ради, Комунальної установи по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради до Житомирського обласного Фонду соціального захисту інвалідів про зобов'язання виконати рішення обласної ради та стягнення 98 850 грн. 26 коп. боргу, позовні вимоги Першого заступника прокурора Житомирської області задоволено частково, зобов'язано Житомирський обласний Фонд соціального захисту інвалідів передати на баланс Комунальної установи по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради частину приміщення за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського, 38, загальною площею 3 884,4 кв. м.з надвірною будівлею - складом металів загальною площею 72 кв.м.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 15.05.2013 року рішення господарського суду Житомирської області від 04.02.2013 року у справі № 5/97-НМ скасовано в частині зобов'язання Житомирського обласного Фонду соціального захисту передати на баланс Комунальної установи по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради частину приміщень та прийнято в цій частині нове рішення про відмову в позові.

Приймаючи рішення про відмову у позові, апеляційний суд виходив із того, що рішення Житомирської обласної ради від 26.07.2005 року № 746 є чинним, не скасовано та, відповідно до ст. 144 Конституції України, є обов'язковим до виконання на відповідній території.

Колегія суддів також враховує, що на підставі рішення Виконкому Житомирської міської ради від 12.07.2001 року № 421 Жимомирському обласному фонду соціального захисту інвалідів було видано Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою від 24.09.2001 року Серії ІІ-ЖТ № 000057 по вул. Домбровського, 38 площею 1,3147 га під спірними приміщеннями заводу.

Також, колегія суддів враховує той факт, що Указом Президента України „Про додаткові невідкладні заходи щодо створення сприятливих умов для життєдіяльності осіб з обмеженими фізичними можливостями" від 18.12.2007 року № 1228/2007 та Розпорядженням Кабінету Міністрів України „Про затвердження плану невідкладних заходів щодо розв'язання проблем соціального захисту інвалідів та забезпечення захисту їх прав" від 03.12.2008 року № 1513/р вказується обласним радам не допускати випадків виселення громадських організацій інвалідів з приміщень, в яких вони здійснюють статутну діяльність та визначається сприяти діяльності громадських організацій інвалідів, їх підприємств та організацій, не допускати випадків позбавлення приміщень, в яких вони провадять діяльність.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В силу положень ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом.

Тож, предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права саме - заходами, які прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення.

Тобто, за змістом наведених норм до компетенції господарського суду належить, зокрема, розгляд спорів про визнання недійсних актів суб'єктів господарювання, які відповідно до закону або їх установчих документів мають обов'язковий характер для учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акту.

При цьому, обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб'єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

З вищенаведеного випливає, що до компетенції суду належить захист порушених прав у визначений законом спосіб та в межах визначеної законом компетенції.

Відтак, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що власником комунального майна є територіальна громада відповідної адміністративно-територіальної одиниці та розпорядження таким майном належить до компетенції органу місцевого самоврядування шляхом прийняття відповідного рішення на його пленарному засіданні, в той час як суд не наділений повноваженнями підміняти орган державної влади або місцевого самоврядування у суспільних відносинах та розпоряджатись відповідним майном.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду переглянула спір в порядку ст. 101 ГПК України і вважає, що місцевий господарський суд правомірно відмовив у задоволенні позову Житомирського обласного фонду соціального захисту, оскільки позивачем не вірно обраний спосіб захисту.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних доказів на спростування висновків суду першої інстанції, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Житомирського обласного фонду соціального захисту інвалідів на рішення господарського суду міста Києва від 02.12.2015 року по справі № 910/26317/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 02.12.2015 року по справі № 910/26317/15 залишити без змін.

3. Справу № 910/26317/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Коротун