РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2016Справа №910/31871/15

За позовомТовариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта»
ДоМоторного (транспортного) страхового бюро України
Простягнення 396 095,01 грн
Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Науменко А.В. - дов. № 12-01/1 від 12.01.2016;

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення 238 726,46 грн гарантійного внеску, 67 432,05 грн. пені, 84 344,41 грн інфляційних нарахувань та 5 592,09 грн 3 % річних, у зв'язку з невчасним виконанням відповідачем обов'язку з повернення гарантійного внеску.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2015 порушено провадження у справі № 910/31871/15 та призначено розгляд справи на 22.01.2016.

У судовому засіданні 22.01.2016 надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у даному судовому засіданні подав відзив на позовну заяву, а також надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні 22.01.2016 на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 22.02.2016.

У судовому засіданні 22.02.2016 представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у даному судовому засіданні подав відзив на позовну заяву, а також надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Крім того, представник позивача у судовому засіданні 22.02.2016 подав клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 днів, яке судом розглянуто та задоволено.

У судовому засіданні 22.02.2016 на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 29.02.2016.

Представник позивача 26.02.2016 через канцелярію суду подав письмові пояснення по справі та клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом було розглянуто та задоволено, а в судовому засіданні 29.02.2016 надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 29.02.2016 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до п.п. 3.9.1.-3.9.2. постанови пленум Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Судам на безоплатній основі надається безперешкодний доступ до відомостей названого державного реєстру (частина друга статті 7 і стаття 22 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців"). Порядок доступу до цього реєстру визначається відповідним Положенням, затвердженим наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 14.02.2011 N 17 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16.02.2011 за N 193/18931).

У випадках коли ухвала про порушення провадження у справі не може бути вручена стороні у зв'язку з обмеженим строком розгляду, належним підтвердженням повідомлення учасників судового процесу про час та місце розгляду справи може вважатися телефонограма суду з відміткою про її прийняття посадовою (службовою) особою сторони. При цьому зазначена ухвала надсилається сторонам в обов'язковому порядку.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в матеріалах справи документами.

В судовому засіданні 29.02.2016 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» (страховик) та Моторним (транспортним) страховим бюро України укладено Договір про співпрацю № 116 у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за внутрішніми договорами.

Предметом цього договору, який визначено у пункті 1.1., є співробітництво сторін у сфері організації та провадження обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за внутрішніми договорами страхування.

За даним договором серед обов'язків страховика визначено, зокрема, обов'язок сплатити вступний членський внесок у розмірі, визначеному рішенням органу управління МТСБУ (п.2.1.1); своєчасно та у повному обсязі сплачувати щомісячні членські внески до цільового фонду фінансування діяльності Бюро (п.2.1.2); надавати Бюро звіти за формами та у строки, що затверджені Президією Бюро (п.2.1.7); сформувати в централізованому страховому резервному фонді захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах (далі - фонд захисту потерпілих) базовий гарантійний внесок у сумі еквівалентній 500000 (п'ятсот тисяч) євро (п.2.1.12); поповнювати базовий та вносити додаткові гарантійні внески у фонд захисту потерпілих у випадках та на умовах, встановлених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), положенням про цей фонд, іншими внутрішніми документами чи рішеннями органів управління Бюро, прийнятими у межах їх повноважень (п.2.1.15) тощо.

Зобов'язання Бюро за п.2.2. договору становлять, зокрема, повернення на умовах, що встановлені законом, положенням про фонд захисту потерпілих та цим договором, гарантійні внески, сплачені страховиком до цього фонду.

Відповідно до п.5.1. договору, у разі припинення членства страховика в Бюро та наявності не врегульованих страховиком подій, що мають ознаки страхових випадків за його внутрішніми договорами страхування, Дирекція Бюро має право прийняти рішення про повернення страховику залишку гарантійного внеску у фонді захисту потерпілих шляхом врегулювання таких подій.

За умовами п. 6.1.4. договору, у разі порушення страховиком зобов'язань, передбачених п.2.1.8., 2.1.9. та 2.1.17 цього договору, а так само при систематичному (два та більше протягом 12 місяців) порушенні страховиком інших зобов'язань, передбачених п.2.1.цього Договору, Бюро може прийняти рішення про виключення страховика із членів Бюро у порядку, визначеному Статутом та внутрішніми документами Бюро.

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 3373 від 26.09.2013 була анульована ліцензія Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» на провадження страхової діяльності у формі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

З огляду на те, що позивач був асоційованим членом Моторного (транспортного) страхового бюро України від МТСБУ на адресу ТДВ «СК «Провіта» 07.10.2013 надійшла вимога вих. № 6/3-05/26928 від 01.10.2013 провести позачергову інвентаризацію бланків полісів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, вилучити з агентської мережі всі невикористані бланки страхових документів та повернути їх у місячний строк до МТСБУ. Також, листом було поінформовано, що рішення про виключення ТДВ «СК «Провіта» з членів Бюро буде розглянуто на найближчих загальних зборах, які повинні були відбутись 14.12.2013.

За твердженнями позивача, що не заперечувалися відповідачем, на виконання вимоги МТСБУ страховик вжив всіх зазначених заходів, здійснив позачергову інвентаризацію та повернув невикористані бланки до Бюро. В свою чергу МТСБУ не прийняло вчасно рішення про виключення ТДВ «СК «Провіта» з членів бюро.

Позивач 29.01.2014 звернувся до відповідача з заявою про припинення з власної ініціативи членства в МТСБУ, мотивуючи тим, що у страховика анульована ліцензія на здійснення даного виду страхування та повністю припинена діяльність пов'язана з укладанням договорів, з урахуванням положень п.п а) п. 52.2. ст. 52 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та п.п. 6.9.1 ст. 6 статуту Моторного транспортного бюро України.

Також було запропоновано достроково припинити дію договору про співпрацю між МТСБУ та страховиком у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за внутрішніми договорами № 116 від 28.12.12, на умовах визначених розділом 9 договору за взаємною згодою сторін.

Відповіді на зазначене звернення від відповідача на адресу позивача не надходило.

07.02.2014 на адресу ТДВ «СК «Провіта» надійшло повідомлення від відповідача про втрату останнім статусу асоційованого члена МТСБУ, на підставі рішення в.о. генерального директора Бюро від 04.02.2014. Підставою для втрати членства в Бюро було зазначено невиконання позивачем своїх обов'язків перед МТСБУ щодо внесення поточних платежів.

Разом з тим, позивач заперечує проти підстави, на якій його було виключено з членів Бюро, оскільки стверджує, що неоднарозово повідомляв Бюро про те, що розпорядженням Нацкомфінпослуг № 3373 від 26.09.13р. був позбавлений ліцензії на провадження страхової діяльності у формі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, вилучив з агентської мережі всі бланки полісів, здійснив позачергову інвентаризацію бланків полісів, здав не використані до Бюро і прийняв рішення про вихід з МТСБУ, а отже не мав підстав здійснювати подальші платежі.

Положенням про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах від 06 грудня 2012 № 31/2012 визначався порядок повернення страховику його гарантійного внеску у випадку втрати членства в МТСБУ.

Відповідно до п.п. 3.12.2. Положення в редакції від 06.12.12 № 31/2012 чинній на момент позбавлення позивача статусу асоційованого члена МТСБУ, при виході страховика зі складу Бюро, у зв 'язку із втратою статусу асоційованого члена з боку Бюро, здійснюється повернення страховику його гарантійного внеску в строк, визначений законом. Гарантійні внески повертаються Дирекцією Бюро частинами: 10 % його залишку протягом 12 місяців з дати виходу страховика із складу Бюро, 30% залишку протягом 12 місяців з дати виплати першої частини і решта залишку не пізніше закінчення трирічного строку з дати виходу страховика зі складу Бюро, з урахуванням наступних особливостей.

У разі, якщо страховик не врегулював усі відомі йому події, що мають ознаки страхових випадків за його внутрішніми договорами страхування, а саме: не прийняв рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у такій виплаті чи не виконав усі рішення про виплату страхового відшкодування за такими договорами, строк повернення чергової частини залишку гарантійних внесків розпочинається не раніше дати отримання Бюро документального підтвердження повного врегулювання таких подій. За відсутності такого підтвердження повернення залишку гарантійного внеску здійснюється протягом останнього місяця строку, встановленого Законом для такого повернення.

З урахуванням того, що 04.02.2015 збіг річний строк після втрати страховиком статусу асоційованого члена Бюро, то МТСБУ до вказаної дати повинно було вирішити питання про повернення ТДВ «СК «Провіта» 10 % залишку гарантійного внеску. Відповідно до звіту про рух коштів ФЗП за четвертий квартал 2014 року залишок коштів позивача у фонді становив 2 387 264,56 грн, отже, у відсотковому співвідношенні МТСБУ повинно було повернути ТДВ «СК «Провіта» 238 726,46 грн. Разом з тим, відповідачем свого обов'язку з повернення гарантійного внеску не виконано.

10.09.2015 позивач звернувся до відповідача з претензією відповідно до якої вимагав виконати вимоги Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах від 06 грудня 2012 року № 31/2012 та перерахувати кошти на рахунок ТДВ «СК «Провіта».

У відповідь на зазначений лист від відповідача надійшов лист вих. № 5-41/25639 від 14.09.2015, в якому він повідомив про відмову у повернені коштів посилаючись на те, що 17.11.2014 в дію вступила нова редакція Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах» № 47/2014 та додаток до неї Протокол президії МТСБУ № 355/2015 від 18.06.2015, яким затверджений Порядок повернення страховику гарантійного внеску Фонду захисту потерпілих.

П.п. 3.4 розділу 3 зазначеного порядку передбачає, що частка коштів страховика, що підлягає поверненню, щорічно визначається в розмірі 50 % від різниці залишку базового гарантійного внеску та резерву збитків цього страховика за договорами внутрішнього страхування станом на 31 грудня останнього року, що минув до дати заяви на повернення коштів. При розрахунку внеску його розмір зменшується на суму проблемної заборгованості перед МТСБУ, яка виникла у зв'язку з розміщенням коштів ФЗП в проблемних банках (банки, які НБУ віднесено до категорії неплатоспроможних, банки, в яких НБУ введено тимчасову адміністрацію, банки, стосовно яких НБУ прийнято рішення про ліквідацію), в частині, яка облікована за страховиком.

Керуючись даним документом відповідачем було визначено, що розмір резерву збитків позивача на 31.12.14 становить 10 732 544.00 грн, а частина коштів позивача розміщена в проблемних банках становить 1 129 059,00 грн, а отже кошти до повернення позивачу у 2015 відсутні.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням відповідача, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача 238 726,46 грн гарантійного внеску, 67 432,05 грн пені, 84 344,41 грн інфляційних нарахувань та 5 592,09 грн три % річних, у зв'язку з невчасним виконанням відповідачем обов'язку з повернення гарантійного внеску.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилається на встановлений Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядок повернення гарантійного внеску, який виникає у зв'язку із втратою страховиком членства у МТСБУ та який не є дотриманим позивачем.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Нормами частини 1 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті визначені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, якими зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до п. 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон), Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Статут МТСБУ затверджується зборами засновників (членів) МТСБУ, погоджується з Уповноваженим органом та реєструється відповідно до вимог законодавства.

За п.п. 44.1., 44.2. Закону, органами управління та контролю МТСБУ є: загальні збори членів МТСБУ; Координаційна рада МТСБУ; президія; дирекція; інші визначені Статутом МТСБУ органи. Структура, функції, компетенція, порядок формування та роботи органів управління та контролю МТСБУ визначаються Статутом МТСБУ з урахуванням положень цього Закону.

До компетенції загальних зборів членів МТСБУ належить вирішення таких питань: а) визначення основних напрямів діяльності МТСБУ; б) внесення змін та доповнень до Статуту МТСБУ; в) обрання членів президії МТСБУ; г) прийняття страховиків до членів МТСБУ та виключення з членів МТСБУ; ґ) затвердження річних результатів діяльності МТСБУ та висновків ревізійної комісії; д) затвердження розміру, порядку та строків сплати членських внесків; е) інші повноваження відповідно до Статуту МТСБУ. (п.45.4.Закону).

Приписами ст. 52.1. Закону, членство страховика в МТСБУ припиняється у разі виключення такого страховика із членів МТСБУ або втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ.

За умовами п. 51.10. Закону, страховик, який протягом двох місяців має заборгованість перед МТСБУ щодо сплати у повному обсязі внесків, відрахувань до фондів МТСБУ, створених відповідно до цього Закону, або компенсації витрат, здійснених МТСБУ за його зобов'язаннями, втрачає відповідний статус асоційованого та/або повного члена МТСБУ.

Відповідно до п. 52.2. Закону, виключення страховика з членів МТСБУ та/або позбавлення статусу повного члена МТСБУ здійснюється рішенням загальних зборів членів МТСБУ за поданням дирекції МТСБУ.

За умовами п. 6.10. Статуту, рішення про позбавлення страховика статусу повного члена Бюро, а також рішення про виключення з членів Бюро приймаються на найближчих Загальних зборах членів Бюро.

Відповідно до п. 8.1.5. Статуту, загальні збори членів Бюро скликаються Президією Бюро не менше двох разів на рік та вважаються повноважними, якщо на них присутні члени Бюро, обсяг відрахувань яких до централізованих страхових резервних фондів за останнє календарне півріччя, що передує засіданню загальних зборів, становить більше 50 відсотків від загального обсягу таких відрахувань за той самий період. Позачергові Загальні збори членів Бюро скликаються Президією у випадку, коли цього потребують інтереси Бюро, або на вимогу Координаційної ради.

За п. 8.1.7. Статуту, член Бюро має право вимагати розгляду будь-якого питання, що стосується діяльності Бюро та його членів, на Загальних зборах за умови, що воно було ним поставлене не пізніше, ніж за 20 днів до дати проведення Загальних зборів членів Бюро. Про таку вимогу необхідно повідомити Дирекцію Бюро шляхом надіслання листа з повідомленням про вручення.

Із матеріалів справи вбачається, що 29.01.14 звернувся до відповідача з заявою про припинення з власної ініціативи членства в МТСБУ, мотивуючи тим, що у страховика анульована ліцензія на здійснення даного виду страхування та повністю припинена діяльність пов'язана з укладанням договорів, з урахуванням положень п.п а) п. 52.2. ст. 52 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та п.п. 6.9.1 ст. 6 статуту Моторно транспортного бюро України. Також, було запропоновано достроково припинити дію договору про співпрацю між МТСБУ та страховиком у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за внутрішніми договорами № 116 від 28.12.12, на умовах визначених розділом 9 договору за взаємною згодою сторін.

Проте, ініціювання проведення Загальних зборів членів Бюро, позивачем не здійснювалось, а у такому випадку відповідне рішення про виключення страховика з членів МТСБУ та/або позбавлення статусу повного члена МТСБУ здійснюється на найближчих Загальних зборах членів Бюро, які проводяться не менше двох разів на рік.

Як вбачається із матеріалів справи, 04.04.2014 МТСБУ направило позивачу повідомлення № 1-2/34021 про втрату статусу асоційованого члена МТСБУ у зв'язку із наявністю заборгованості понад два місяці у частині формування базового гарантійного внеску до Фонду захисту потерпілих та до фонду фінансування діяльності МТСБУ у сумі 8000,00 грн.

Це повідомлення згідно з пунктами 4.5 та 4.6 Положення про членство вМоторному (транспортному) страховому бюро України, затвердженого протоколом Загальних зборів членів МТСБУ від 15 вересня 2010 р. №38/2010, є підтвердженням, що з дати його вихідної реєстрації, ТДВ «Страхова компанія «Провіта» позбавлено асоційованого членства в МТСБУ та не потребує будь-яких додаткових рішень органів управління МТСБУ. Відповідне свідоцтво, видане МТСБУ ТДВ «Страхова компанія «Провіта» втрачає чинність та підлягає поверненню до Дирекції МТСБУ.

Протоколом Координаційної ради МТСБУ від 06.12.2012 № 31/2012 затверджено Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах (надалі - Положення), відповідно до п.2.1.,2.2. якого, джерелами формування фонду є, серед інших, базові та додаткові гарантійні внески страховиків (членами та асоційованими членами Бюро).

Повернення частини гарантійного внеску, що перевищує мінімальний гарантійний внесок, здійснюється за зверненням страховика в порядку, встановленому Президією Бюро. (п.3.12.1.Положення від 06.12.2012 № 31/2012).

При виході страховика зі складу Бюро у зв'язку із виключенням з членів Бюро, втратою статусу асоційованого члена або позбавленням членства в Бюро повернення такому страховику його гарантійного внеску здійснюється в строк, визначений Законом.

Гарантійні внески повертаються Дирекцією Бюро частинами: 10% його залишку - протягом 12 місяців з дати виходу страховика із складу Бюро, 30% залишку - протягом 12 місяців з дати виплати першої частини і решта залишку не пізніше закінчення трирічного строку з дати виходу страховика зі складу Бюро, з урахуванням наступних особливостей. У разі, якщо страховик не врегулював усі відомі йому події, що мають ознаки страхових випадків за його внутрішніми договорами страхування, а саме: не прийняв рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у такій виплаті чи не виконав усі рішення про виплату страхового відшкодування за такими договорами, строк повернення чергової частини залишку гарантійних внесків розпочинається не раніше дати отримання Бюро документального підтвердження повного врегулювання таких подій. За відсутності такого підтвердження повернення залишку гарантійного внеску здійснюється протягом останнього місяця строку, встановленого Законом для такого повернення. Дострокове повернення залишку гарантійного внеску можливе на підставі договору зі страховиком шляхом врегулювання подій, що мають ознаки страхових випадків за внутрішніми договорами страхування такого страховика. (п.3.12.2.Положення від 06.12.2012 № 31/2012).

Відповідно до п. 51.9. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», гарантійні внески, сплачені страховиком до централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, з урахуванням інвестиційного доходу, отриманого від розміщення таких внесків, та з вирахуванням коштів, сплачених МТСБУ, підлягають поверненню страховику за умови, що стосовно нього не здійснюється процедура ліквідації та/або банкрутства. Строк такого повернення з фонду захисту потерпілих становить три роки з дня припинення асоційованого членства страховика в МТСБУ, з фонду страхових гарантій - п'ять років з дня припинення його повного членства в МТСБУ, але не раніше наступного дня після виконання зобов'язань за договорами міжнародного страхування та перестрахування або передачі зобов'язань іншому страховику - повному члену МТСБУ.

Таким чином, страховик має право на повернення частини гарантійного внеску у передбачений Законом, Порядком та Положенням алгоритм дій. Приймаючи до уваги позбавлення ТДВ «Страхова компанія «Провіта» статусу асоційованого члена МТСБУ 04.04.2014 та враховуючи приписи ст. 51.9. Закону, частини залишку гарантійного внеску повертаються страховику за три роки, з урахуванням вищенаведених у Положенні від 06.12.2012 № 31/2012 особливостей.

Разом з тим, з урахуванням умов п.3.12.2.Положення від 06.12.2012 № 31/2012, перші 10 % залишку гарантійного внеску мають бути повернути страховику протягом 12 місяців з дати виходу страховика із складу Бюро, тобто, до 03.02.2015.

З наявного в матеріалах справи звіту про рух коштів ФЗП за четвертий квартал 2014 року залишок коштів позивача у фонді становив 2 387 264,56 грн, отже у відсотковому співвідношенні МТСБУ повинно було повернути ТДВ «СК «Провіта» 238 726,60 грн.

З огляду на те, що відповідачем у встановлені законодавством строки не була повернута сума гарантійного внеску, то суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частинні стягнення 238 726,46 грн гарантійного внеску.

Разом з тим, суд відхиляє заперечення відповідача стосовно того, що повернення суми гарантійного внеску має здійснюватися відповідно до умов Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах № 47/2014 та додатку до нього Протоколу президії МТСБУ № 355/2015 від 18.06.2015, яким затверджений Порядок повернення страховику гарантійного внеску Фонду захисту потерпілих, з огляду на те, що до спірних відносин мають застосовуватися нормативно-правові акти, які діяли на момент виникнення у позивача права на повернення такого внеску, тобто станом на 04.02.2014.

Крім того, судом зазначається, що відповідно до умов статті 6.14 Статуту МТСБУ, при виключенні страховика з членів Бюро, а також у випадках втрати статусу асоційованого та/або повного позбавлення страховика статусу повного члена, позбавлення членства страховика в Бюро порядок повернення відрахувань та гарантійних внесків до централізованих страхових резервних фондів визначається чинним законодавством, положенням про фонд захисту потерпілих, положенням про порядок і умови формування централізованих страхових резервних фондів, положенням про порядок розміщення коштів централізованих страхових резервних фондів Бюро та договором про співпрацю між страховиком та бюро.

На засіданні Президії МТСБУ 18.06.2015 (протокол №355) затверджено Порядок повернення страховику гарантійного внеску Фонду захисту потерпілих та розрахунковий розмір резерву збитків страховиків, які позбавлені членства в МТСБУ в 2012-2014 роках, станом на 31.12.2014 року.

Зазначений документ було прийнято на підставі п. 3.12.2 Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах № 47/2014 від 17.11.2014, в якому зазначено про те, що розмір розрахованого резерву збитків затверджується Президією Бюро.

Умовами п.п. г) п. 47.4 ст. 47 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що до компетенції Президії МТСБУ відноситься затвердження, за погодженням з Координаційною радою МТСБУ, положення про порядок і умови формування централізованих страхових резервних фондів, положення про порядок розміщення коштів централізованих страхових резервних фондів та положення про фонд попереджувальних заходів МТСБУ.

З огляду на наведену норму, обов'язковою передумовою набуття чинності затвердженого Президією МТСБУ положень про порядок і умови формування централізованих страхових резервних фондів є погодження їх Координаційною радою МТСБУ.

У даному випадку, Порядок повернення гарантійного внеску Фонду захисту потерпілих, затверджений протоколом Президії МТСБУ від 18.06.2015 № 355/2015, яким передбачено порядок повернення гарантійного внеску страховика-члена МТСБУ, Координаційною радою не погоджений, що в силу вимог статті 47 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не може регулювати відносини між страховиком та Бюро.

Крім того, в матеріалах справи міститься копія листа МТСБУ від 05.02.2016 № 7/1/3190, в якому відповідач сам вказує, що протокол Президії МТСБУ від 18.06.2015 № 355/2015 є лише проектом, а не документом яким можуть керуватися Бюро і страховик при вирішенні питання про повернення коштів і може бути взятий до уваги лише при погодженні обох сторін спору.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань суд відмовляє, з огляду на наступне.

Відповідно до абзаців 1-2 п. 1.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Умовами п. 5.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

З огляду на те, що зобов'язання за договором про співпрацю № 116 від 28.12.2012 у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за внутрішніми договорами між сторонами були припинені, у зв'язку з прийняттям рішення щодо виключення ТДВ «Страхова компанія «Провіта» з асоційованих членів МТСБУ, то повернення суми гарантійного внеску по своїй правовій природі є негрошовим зобов'язанням, що в силу вищенаведеного виключає можливість нарахування та стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

Також суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення 67 432,05 грн. пені з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань.

Відповідно до частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 6 ст. 231 ГК України визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. (ст. 547 ЦК України).

З п.2.1 Постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» вбачається, що якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Тобто, пеня стягується тільки у тому разі, коли її розмір визначено в договорі.

Умовами спірного правочину не визначено розміру пені, що підлягає оплаті у разі порушення строків перерахування гарантійного внеску.

Оскільки між сторонами угода щодо неустойки не укладена, а ч. 6 ст. 231 ГК України передбачає обмеження нарахування пені за час користування чужими грошовими коштами обліковою ставкою НБУ, якщо вона передбачена умовами укладеного між сторонами Договору, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Зазначена правова позиція наведена у постановах від 16.06.2014 та від 01.07.2014, від 25.03.2015 Вищого господарського суду України по справах №904/10238/13, №905/9180/13 та №916/4205/14.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на сторін пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (місцезнаходження: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» (місцезнаходження: 07300, Київська обл., м. Вишгород, вул. Набережна, 7; фактичне місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Сагайдачного, 11, ) 238 726 (двісті тридцять вісім тисяч сімсот двадцять шість) грн 46 коп. гарантійного внеску та 3 580 (три тисячі п'ятсот вісімдесят) грн 89 коп. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

09.03.2016

Суддя Спичак О.М.