УХВАЛА

про повернення позовної заяви

11.03.2016Справа № 910/4088/16

Суддя Бондарчук В.В., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Феліцата Україна"

до Державної служби інтелектуальної власності України

треті особи: 1) Державне підприємство "Український інститут інтелектуальної власності",

2) ОСОБА_1,

3) Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітера"

про про визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу України, місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців").

В силу положень ст. 18 зазначеного Закону внесені до Єдиного державного реєстру відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Таким чином, у випадках, передбачених статтею 56 ГПК України, місцезнаходження відповідача визначається за даними його державної реєстрації як суб'єкта господарювання. Дана правова позиція підтверджується постановою Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Отже, належним доказом надсилання іншій стороні у справі копії позовної заяви та доданих до неї документів може вважатися розрахунковий документ встановленої форми, який підтверджує надання послуг поштового зв'язку (касовий чек, поштова квитанція з описом вкладення тощо) та надіслання позовних матеріалів на юридичну адресу відповідача та третьої особи.

В якості доказу направлення копії позовної заяви з доданими до неї документами Державній службі інтелектуальної власності України (відповідач) надано опис вкладення з відтиском печатки поштового відділення 09.03.2016 та фіскальний чек № 1701 від 09.03.2016, з яких вбачається, що позовну заяву з додатками направлено на адресу Державної служби інтелектуальної власності України - 03680, м. Київ-35, вул. Урицького, буд. 45.

Проте, як вбачається із витягу з ЄДРПОУ юридичною адресою останньої є 03035, м. Київ, вул. Липківського Василя, буд. 45.

Крім того, на підтвердження направлення копії позовної заяви з доданими до неї документами Товариству з обмеженою відповідальністю «Вітера» (третя особа-3) надано опис вкладення з відтиском печатки поштового відділення 09.03.2016 та фіскальний чек № 1704 від 09.03.2016, з яких вбачається, що позовну заяву з додатками направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітера» - 04070, м. Київ, вул. Константинівська, 68, офіс 417, при цьому, як вбачається із витягу з ЄДРПОУ юридичною адресою останньої є 02099, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 15.

Таким чином, з наданого заявником опису вкладення та фіскального чеку вбачається, що на адресу відповідача та третьої особи-3 копії позовної заяви та додатки до неї фактично не направлялись.

Зазначене суперечить ч. 1 статті 56 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України "Про внесення зміни до статті 56 Господарського процесуального кодексу України щодо порядку надсилання копії позовної заяви" від 19.05.2011, який набрав чинності з 18.06.2011р.).

Дана обставина є суттєвою, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заявником не подано належних доказів надсилання відповідачу та третій особі-1 копій позовної заяви та доданих до неї документів.

Тож, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позивачем не дотримано вимог ч. 1 ст. 56 та п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Приймаючи до уваги наведене, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог ст.ст. 56, 57 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що приписи ст. 63 Господарського процесуального кодексу України носять імперативний характер, суд приходить до висновку, що викладені обставини є підставою для повернення позовної заяви відповідно до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню заявнику без розгляду.

Проте, суд звертає увагу заявника на те, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї матеріали повернути заявнику без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Суддя Бондарчук В.В.