ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016р. Справа№ 914/371/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю виробничого обєднання «ДУК», м. Львів

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по пуску, налагодженню, удосконаленню технології та експлуатації електростанцій і мереж «Львів ОРГРЕС», м. Львів

про: стягнення 121 905,97 грн. заборгованості за Договором купівлі-продажу нафтопродуктів № 011214-1 від 01.12.2014 року

Суддя Кидисюк Р.А.

Секретар Зусько І.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 01.02.2016 року)

від відповідача: не зявився

Представнику позивача розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. В судовому засіданні 15.03.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Господарським судом Львівської області розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничого обєднання «ДУК» до Публічного акціонерного товариства по пуску, налагодженню, удосконаленню технології та експлуатації електростанцій і мереж «Львів ОРГРЕС» про стягнення 121905,97 грн. заборгованості за Договором купівлі-продажу нафтопродуктів № 011214-1 від 01.12.2014 року.

Ухвалою суду від 15.02.2016 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 01.03.2016 року. Ухвалою суду від 01.03.2016 року розгляд справи відкладено на 15.03.2016 року.

10.03.2016 року представником позивача через канцелярію суду подано заяву вх.№1374/16 про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача суму 81953,00 грн. (вісімдесят одна тисяча девятсот пятдесят три гривні) заборгованості, 18083,53 грн. (вісімнадцять тисяч вісімдесят три гривні 45 коп.) пені, 3040,45 грн. (три тисячі сорок гривень 45 коп.) інфляційних нарахувань, 1219,19 грн. (одна тисяча двісті девятнадцять гривень 19 коп.) 3 % річних, 29666,98 грн. (двадцять девять тисяч шістсот шістдесят шість гривень 98 коп.) штрафу. Дана заява прийнята судом.

Позовні вимоги обґрунтовуються невиконання відповідачем умов Договору купівлі-продажу нафтопродуктів № 011214-1 від 01.12.2014 року в частині повної та вчасної оплати вартості отриманого згідно Договору товару, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем.

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги з врахуванням прийнятої судом заяви про збільшення позовних вимог підтримав, просив позов задоволити повністю з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, вимог попередніх ухвал суду не виконав, відзиву на позовну заяву не подав, доказів погашення заборгованості не надав, причин неявки та невиконання вимог ухвал суду не повідомив, хоча про час та місце проведення судового засідання був належним чином повідомлений.

Відповідно до ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, повно та обєктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

01.12.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю виробниче обєднання «ДУК» (Продавець) та Акціонерним товариством «Львів ОРГРЕС» (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу нафтопродуктів № 011214-1 (Договір), відповідно до п.1.1. якого Продавець зобовязався передати у власність Покупцю, а Покупець зобовязався прийняти і оплатити на умовах Договору нафтопродукти (Товар).

Як зазначив позивач у позовній заяві, ТОВ виробниче обєднання «ДУК» взяті на себе зобовязання за Договором виконало, зокрема, передавши у власність АТ «Львів ОРГРЕС» товар на суму 151240,80 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями видаткових накладних №Д-00221 від 31.07.2015 р. на суму 40188,00 грн., №Д-00205 від 30.06.2015 р. на суму 55104,00 грн., №Д-00196 від 31.05.2015 р. на суму 55948,80 грн..

В свою чергу Покупець не виконав умов договору в частині повної та вчасної поалти вартості отриманого Товару.

10.08.2015 року позивачем була надіслана претензія №23 відповідачу з вимогою в семиденний термін розробити та погодити з ТОВ «ДУК» графік погашення боргу в сумі 86953,00 грн.

Сума боргу в розмірі 86953,00 грн. підтверджується також Актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2015 по 31.08.2015 від 16.09.2015 року, який підписаний представниками та скріплений печатками обох сторін.

У звязку з частковим погашенням заборгованості станом на час звернення позивача з позовом до суду сума основного боргу відповідача перед позивачем становить 81953,00 грн.

Відповідно до прийнятої судом заяви про збільшення позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача 81953,00 грн. (вісімдесят одна тисяча девятсот пятдесят три гривні) заборгованості, 18083,53 грн. (вісімнадцять тисяч вісімдесят три гривні 45 коп.) пені, 3040,45 грн. (три тисячі сорок гривень 45 коп.) інфляційних нарахувань, 1219,19 грн. (одна тисяча двісті девятнадцять гривень 19 коп.) 3 % річних, 29666,98 грн. (двадцять девять тисяч шістсот шістдесят шість гривень 98 коп.) штрафу.

Відповідач проти задоволення позову у встановленому законом порядку не заперечив, доказів погашення заборгованості не подав.

Дослідивши представлені суду докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підставними та такими, що підлягають до задоволення частково, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з ст. 175 Господарського Кодексу України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобовязання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон повязує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Згідно з ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Господарські зобовязання між сторонами виникли на підставі Договору купівлі-продажу нафтопродуктів № 011214-1 від 01.12.2014 року.

Згідно з ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 692 ЦК України Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом п.4.1. Договору встановлено, що Покупець зобовязується оплатити повну вартість Товару отриманого на поточний банківський рахунок Продавця не пізніше 5 (пятого) числа місяця наступного за звітним.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Всупереч взятим на себе зобовязанням згідно Договору відповідач повністю не оплатив вартість поставленого товару, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача 81953,00 грн. заборгованості, 3040,45 грн. інфляційних нарахувань та 1219,19 грн. 3 % річних підлягають до задоволення.

Що стосується заявлених вимог про стягнення пені та штрафу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що у випадку невиконання Покупцем своїх зобовязань в частині повноти та строків оплати вартості отриманого товару, Продавець залишає за собою право нарахувати компенсацію втраченої вигоди на суму дооцінки неоплаченої партії Товару згідно конюнктури ринкових цін на дату оплати, інфляції, кредитування, втраченої вигоди оборотних коштів, пені та штрафу в розмірі 0,2 % за кожний день протермінування оплати.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за договором купівлі-продажу свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (Постанова судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в позові в частині стягнення з відповідача 18083,53 грн. пені. Вимога про стягнення 29666,98 грн. штрафу підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 49 ГПК України судовий збір слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, керуючись Конституцією України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 610, 625, 627, 691, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, 175, 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з боржника Публічного акціонерного товариства по пуску, налагодженню, удосконаленню технології та експлуатації електростанцій і мереж «Львів ОРГРЕС» (79011, м. Львів, вул. Тютюнників, 55; ) на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю виробничого обєднання «ДУК» (79034, м. Львів, вул. проф. Буйка, 6; ) 81953,00 грн. (вісімдесят одна тисяча девятсот пятдесят три гривні) заборгованості, 3040,45 грн. (три тисячі сорок гривень 45 коп.) інфляційних нарахувань, 1219,19 грн. (одна тисяча двісті девятнадцять гривень 19 коп.) 3 % річних, 29666,98 грн. (двадцять девять тисяч шістсот шістдесят шість гривень 98 коп.) штрафу та 1738,20 (одна тисяча сімсот тридцять вісім гривень 20 коп.) грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

4. В решті позову (у частині стягнення 18083,53 грн. пені) відмовити.

У відповідності до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 17.03.2016 р.

Суддя Кидисюк Р.А