ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.03.2016 Справа № 920/386/15

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В., при секретарі судового засідання Даніловій Т.А., розглянувши скаргу № UOP - 2/2/-1404 від 16.02.2016. Державного концерну «Укроборонпром» на дії державного виконавця по справі № 920/386/15

за позовом: Державного концерну «Укроборонпром», м. Київ,

до відповідача: ОСОБА_1 підприємства Шосткинського казенного заводу

«Зірка», м. Шостка, Сумська область,

про стягнення 24 554 996 грн. 03 коп.

Представники сторін:

від позивача (скаржник): ОСОБА_2 (дов. від 31.03.2015 № Д-664/2015);

від відповідача - ОСОБА_3 (дов. від 29.01.2016 № 8/юр);

від відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Сумської області від 27.04.2015 у справі № 920/386/15 позов було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 підприємства Шосткинський казенний завод «Зірка» (41100, Сумська область, м. Шостка, вул. Леніна, 36, код 14315351) на користь Державного концерну «Укроборонпром» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 36, код 37854297) 18 815 000 грн. 00 коп. боргу, 151 772 грн. 87 коп. 3% річних, 3782 985 грн. 00 коп. інфляційних нарахувань, 1714976 грн. 25 коп. пені, 73080 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На виконання даного рішення 12.05.2015 було видано відповідний наказ.

04.01.2016 до господарського суду Сумської області надійшла заява б/н від 24.12.2015, подана Державним концерном «Укроборонпром» та ОСОБА_1 підприємством «Шосткинський казенний завод «Зірка» про затвердження укладеної між сторонами мирової угоди на стадії виконання судового рішення.

25.01.2016 господарським судом Сумської області було затверджено мирову угоду на стадії виконання судового рішення, укладену між стягувачем Державним концерном «Укроборонпром» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 36, код 37854297) та боржником ОСОБА_1 підприємством «Шосткинський казенний завод «Зірка», м. Шостка (41100, м. Шостка, вул. Леніна (Садова), 36 (код 14315351) від 24.12.2015, у редакції поданій сторонами.

24.02.2016 до господарського суду Сумської області надійшла скарга № UOP - 2/2/-1404 від 16.02.2016 Державного концерну «Укроборонпром», м. Київ на дії державного виконавця по справі № 920/386/15, в якій скаржник просить суд:

- скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 від 27.01.2016 у виконавчому провадженні № 49641473 про арешт коштів боржника;

- скасувати постанову виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 від 27.01.2016 у виконавчому провадженні № 49641473 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- зобовязати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 вчинити дії винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 49641473 у звязку з визнанням судом мирової угоди між стягувачем та боржником.

В обґрунтування поданої скарги позивач зазначає, що 11.12.2015 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 була видана постанова про відкриття виконавчого провадження № 49641473 на підставі зазначеного наказу Господарського суду Сумської області від 12.05.2015. Хоча, 27.01.2016 ухвалою Господарського суду Сумської області була затверджена мирова угода від 24.12.2015, укладена в процесі виконання судового рішення між ДК «Укроборонпром» та КП ШКЗ «Зірка».

27.01.2016, тобто після затвердження судом мирової угоди в процесі виконання рішення, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 були видані постанови про арешт коштів Боржника і про арешт майна Боржника та оголошення заборони його відчуження.

Окрім цього, позивач вказує на те, що про винесення оскаржуваних постанов позивач - Державний концерн «Укроборонпром» дізнався 08.02.2016, що підтверджується відбитками вхідного штампа канцелярії концерна на супровідних листах до вказаних постанов, надісланих на адресу позивача. Враховуючи положення частини 1 статті 1212 Господарського процесуального кодексу України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Зважаючи на вказане, строк оскарження зазначених вище постанов спливає для Концерну 18.02.2016.

29.02.2016 представник позивача подав додаткові пояснення від 25.02.2016 № 2.2-1795, в яких просить суд долучити до матеріалів справи копію постанови від 11.02.2016 про закінчення виконавчого провадження № 49641473.

В судовому засіданні 17.03.2016 скаржник надав усні пояснення та наполягав на задоволенні скарги.

В судовому засіданні 17.03.2016 представник відповідача проти задоволення скарги не заперечував, в сою чергу також зазначив, що перебування його рахунків та майна під арештом не дає змоги своєчасно здійснювати розрахунки за умовами укладеної та затвердженої судом мирової угоди.

Представник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в судове засідання 17.03.2016 не зявився, документів в обґрунтування своєї позиції по справі не подав, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення. Ухвалою суду 29.02.2016 судом було визнано явку представника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Мінстерства юстиції України обовязковою. Також, зобовязано представника позивача копію ухвали господарського суду Сумської області від 29.02.2016 про відкладення розгляду скарги (заяви) Державного концерну «Укроборонпром» № UOP - 2/2/-1404 від 16.02.2016 по справі № 920/386/15 вручити відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, докази вручення надати суду. На виконання зазначеної ухвали представником позивача суду 15.03.2016 було надано докази отримання департаментом організаційного забезпечення та контролю Міністерства юстиції України ухвали суду (про відкладення розгляду справи на 17.03.2016) - 01.03.2016 року. Проте, Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не виконано положення ухвали суду та не забезпечено явку представника в судове засідання.

При цьому, оскільки суд відкладав декілька разів розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК України, не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

З урахуванням викладеного, враховуючи, що розгляд справи через відсутність представника державної виконавчої служби неодноразово відкладався, суд розглядає скаргу у справі в даному судовому засіданні за наявними в ній матеріалами згідно приписів статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали скарги суд встановив:

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання. Частиною 3 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що11.02.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 49641473.

Водночас, відповідно до частини 2 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

В той же час суд звертає увагу, що як вбачається з матеріалів справи зазначені дії державним виконавцем виконані не були.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Тому, зважаючи на викладене вище, беручи до уваги, що позивач не порушив, передбачені статтею 1212 Господарського процесуального кодексу України строк на оскарження дій чи бездіяльності органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, та враховуючи порушення державним виконавцем статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» суд приходить до висновку, що доводи позивача (скаржника), в частині скасування постанов державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 від 27.01.2016 у виконавчому провадженні № 49641473 про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження є правомірними, в звязку з чим суд задовольняє скаргу позивача в частині скасування постанов про арешт майна боржника.

В той же час, суд відмовляє в задоволенні скарги в частині зобовязання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 вчинити дії винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 49641473 у звязку з визнанням судом мирової угоди між стягувачем та боржником, оскільки, як вбачається з матеріалів справи дана постанова вже винесена державним виконавцем11.02.2016.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу № UOP - 2/2/-1404 від 16.02.2016. Державного концерну «Укроборонпром» на дії державного виконавця задовольнити частково.

2. Скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 від 27.01.2016 у виконавчому провадженні № 49641473 про арешт коштів боржника.

3. Скасувати постанову виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 від 27.01.2016 у виконавчому провадженні № 49641473 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

4. В інший частині вимог викладених у скарзі, а саме щодо зобовязання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 вчинити дії винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 49641473 у звязку з визнанням судом мирової угоди між стягувачем та боржником - відмовити.

5. Ухвала набирає законної сили з дня її винесення 17.03.2016.

6. Копію ухвали направити сторонам у справі з урахуванням вимог ст. 87 ГПК України та відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Суддя С. В. Заєць