ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.02.2016 Справа № 905/1985/15

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Бокової Ю.В.,

при секретарі судового засідання Степаненко Д.І.

Розглянувши матеріали справи за позовом: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Укрбізнесбанк ОСОБА_1 в інтересах Публічного акціонерного товариства Український ОСОБА_2, м. Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Донснаб-99, м. Донецьк

про стягнення заборгованості в сумі 84323949,14 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 за довіреністю №94 від 19.10.2015р.

від відповідача: не зявився

Позивач, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Укрбізнесбанк ОСОБА_1 в інтересах Публічного акціонерного товариства Український ОСОБА_2, м. Донецьк звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Донснаб-99, м. Донецьк про стягнення заборгованості в сумі 84323949,14 грн. за кредитним договором № 26 від 16.01.2012 року, з яких 72906155,00 грн. заборгованість за основним боргом, 9711498,94 грн. заборгованість за процентами, 1706295,20 грн. пеня.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором № 26 від 16.01.2012 року.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 04.11.2015р. по справі № 905/1985/15 позовні вимоги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Укрбізнесбанк ОСОБА_4 в інтересах Публічного акціонерного товариства Український ОСОБА_2, м.Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю Донснаб-99, м. Донецьк про стягнення заборгованості в сумі 84323949,14 грн. залишені без розгляду згідно п.5 ст.81 Господарського процесуального кодексу України.

19.11.2015р. до господарського суду Донецької області надійшла апеляційна скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Укрбізнесбанк ОСОБА_4 в інтересах Публічного акціонерного товариства Український ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду Донецької області від 04.11.2015р. по справі № 905/1985/15.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 07.12.2015р. апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Укрбізнесбанк ОСОБА_4 в інтересах Публічного акціонерного товариства Український ОСОБА_2 задоволено, ухвалу господарського суду Донецької області від 04.11.2015р. у справі № 905/1985/15 скасовано, справу № 905/1985/15 передано до господарського суду Донецької області на новий розгляд.

17.12.2015р. суддею Левшиною Г.В. заявлено самовідвід.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 17.12.2015р. у справі №905/1985/15 задоволено заяву про самовідвід судді Левшиної Г.В.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2015р. справа № 905/1985/15 передана на розгляд судді Боковій Ю.В.

Ухвалою суду від 21.12.2015р. справа прийнята до провадження.

Разом з позовом позивач надав клопотання про витребування від відповідача кредитного договору, договорів забезпечення, доказів виконання зобовязань за кредитним договором. В обґрунтування клопотання позивач посилається на те, що центральний офіс банку в місті Донецьку був захоплений, всі документи залишилися в офісі, надати договір, на підставі якого здійснюється стягнення не представляється можливим. В підтвердження зазначеного факту надано витяг з реєстру кримінальних проваджень № 0000287.

Суд розглянув клопотання позивача та задовольнив його. Проте відповідач в судові засідання не зявлявся, своєї позиції до відома суду не довів та вимоги ухвал суду не виконав.

04.02.2016 р. позивач надав суду нотаріально посвідчений кредитний договір від 16.01.2012 р. № 26 з додатковими угодами та додатками до нього, укладений між ПАТ «Український бізнес банк» та ТОВ «Донснаб -99», укладення кого не спростовано відповідачем.

Позивач в судових засіданнях, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Також через канцелярію суду надав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт не нерухоме майно, яке належить на праві власності відповідачу, а саме: будівлю виставочного салону літ. А-2 приміщення № 1 поз. 1-40, підвал літ. А-2, загальною площею 2198,7 кв.м., ганок літ. а, естакада літ. а, мостіння І, ІІ, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, будинок 36. Ухвалою від 29.02.2016 р. заява судом розглянута та задоволена частково. Було вжито заходи до забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна, яке належить на праві власності відповідачу, а саме: будівлю виставочного салону літ. А-2 приміщення № 1 поз. 1-40, підвал літ. А-2, загальною площею 2198,7 кв.м., ганок літ. а, естакада літ. а, мостіння І, ІІ, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, будинок 36.

Господарський суд Донецької області з метою своєчасного повідомлення відповідача про порушення провадження по справі, направив на адресу відповідача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності, відповідну ухвалу.

08.09.2015 року начальник відділу документального забезпечення та контролю ОСОБА_5, помічник судді Торголенко К.А. та спеціаліст 2-ї категорії ОСОБА_6 склали акт про неможливість направлення кореспонденції за адресою відповідача: 83004, м. Донецьк, вул. Артема, буд. 138. Складання акту обґрунтовано листом Харківської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта № 7-14-197 від 06.05.2015р. про припинення приймання поштових відправлень на /з територію (ї) Донецької та Луганської областей, у т.ч. м. Донецьк.

Відтак, 26.01.2016р., 12.02.2016р. та 19.02.2016р. на офіційному веб-порталі Судова влада України (dn.arbitr.gov.ua), у розділі Новини та події суду були розміщені оголошення про дату та час судових засідань по справі №905/1985/15, призначених на 04.02.2016р. , 15.02.2016р. та 29.02.2016р.

В порядку Закону України Про доступ до судових рішень, ухвала про порушення провадження у справі та ухвали про відкладання розгляду справи були розміщені на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua).

Таким чином, господарським судом було вжито всіх можливих та залежних від суду заходів для повідомлення відповідача про наявність порушеної справи № 905/1985/15 та призначених до розгляду судових засідань (про день, місце та час кожного судового засідання).

За змістом правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної в п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. При цьому неявка у судове засідання однієї з сторін, належним чином повідомленої про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 ГПК України (п.3.12 постанови).

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомлених представників сторін у світлі приписів ст. ст. 4-3, 22, 33 та 77 цього Кодексу істотним чином не впливає на таку кваліфікацію і не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, доводи учасників судового процесу суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає позивач, та не спростовує відповідач, 16 січня 2012 року між Публічним акціонерним товариством Український ОСОБА_2 (далі позивач або банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю Донснаб-99 (далі позичальник або відповідач) був укладений кредитний договір № 26, відповідно п. 1.1 якого (в редакції додаткової угоди від 28.02.2014р. до кредитного договору № 26 від 16.01.2012р.) банк, при наявності вільних коштів надає позичальнику у тимчасове користування довгостроковий мультивалютний кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 72906155,00 (сімдесят два мільйона девятсот шість тисяч сто пятдесят пять) гривень 00 копійок на поповнення обігових коштів, розрахунки з постачальниками та підрядниками, оплату за товари та послуги, купівлю цінних паперів, інші фінансово-господарські операції, виплату заробітної плати та прирівняних до неї платежів, строком до 13 січня 2017 року зі сплатою 17 % річних. Згідно додатку до додаткової угоди від 28.02.2014р. до кредитного договору № 26 від 16.01.2012р. сторони встановили графік погашення кредитної заборгованості рівними частинами з лютого 2014 року.

Згідно п. 4.2. кредитного договору (в редакції додаткової угоди від 28.02.2014р. до кредитного договору № 26 від 16.01.2012р.) позичальник зобовязується щомісячно, не пізніше сьомого числа місяця, наступного за звітним, перераховувати на рахунок № 7981 суму процентів за користування кредитом у відповідності до Договору. У разі, якщо дата погашення процентів припадає на вихідний або святковий день, то платежі у погашення заборгованості повинні бути здійснені не пізніше наступного банківського дня.

Відповідно до п. 4.6 кредитного договору (в редакції додаткової угоди від 28.02.2014р. до кредитного договору № 26 від 16.01.2012р.) у разі невиконання зобовязань щодо зменшення суми ліміту кредитування згідно з графіком погашення та/або невиконання зобовязання щодо повного остаточного погашення кредиту до 13 січня 2017 р. включно, позичальник сплачує банку проценти у розмірі 34% річних на суму простроченої заборгованості до моменту її погашення.

Згідно п. 5.3 договору банк має право вимагати від позичальника дострокового розірвання та/або дострокового погашення суми кредиту, процентів, комісії, неустойки та збитків у разі непогашення позичальником процентів та/або щомісячного внеску за кредитом згідно з графіком впродовж двох місяців.

Відповідно д п. 5.10. договору банк має право при порушенні строків погашення кредиту, нарахованих за ним процентів, комісій (п. 4.2., 4.3., 4.5.) вимагати від позичальника за кожен день прострочення сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачуються пеня.

Строк дії цього договору встановлюється з дня надання кредиту і до повного погашення позичальником усіх зобовязань за даним договором (п. 8.12. договору).

Кредитний договір № 26 від 16.01.2012р. та додаткова угода від 28.02.2014р. до нього підписані та скріплені печатками обох сторін без зауважень.

Позивач свої зобовязання за договором виконав. В підтвердження надав виписки з рахунків другого класу Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, відкритих для відображення заборгованості відповідача за кредитним договором, з яких вбачається надання кредитних коштів на поточний рахунок позичальника та часткове виконання відповідачем зобовязань за договором, копії меморіальних ордерів, з яких вбачається перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача. До того ж, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Український ОСОБА_2 до матеріалів справи надала Прінтскрін (роздруківка) з автоматизованої бази банківської системи Scrooge 3, з якого вбачається, що в операційній системі банку обліковується кредитна операція відносно клієнта 11099 ТОВ Донснаб-99 на умовах кредитного договору № 26 від 16.01.2012р. на суму 72906155,00 грн., валюта зобовязання UА, зі строком користування до 13.01.2017 року, із застосуванням ставки 17,0 %.

Як свідчать матеріали справи, впродовж дії кредитного договору позивачем надавалися грошові кошти в межах встановленого ліміту. Станом на 14.08.2015 року, як зазначає позивач, у відповідача утворилась заборгованість за кредитом в сумі 72906155,00 грн. та заборгованість за відсотками в сумі 9711498,94 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по особливим рахункам № № 7981, 7981, 9902.980.1, 9902.980.1, якими підтверджується надання кредитних коштів та наявність спірної заборгованості за кредитом та відсотками. Також, судом враховано, що виходячи зі змісту наданих виписок вбачається частково виконання позичальником зобовязань за кредитним договором.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі ГК України), ст.ст.525,526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України. У відповідності до ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Зі змісту документів, які надані позивачем в обґрунтування позову додаткової угоди від 28.02.2014р. до кредитного договору № 26 від 16.01.2012р. та додатку № 1 до неї, відповідач прийняв на себе зобовязання повертати кредит частинами. Проте, як свідчать матеріали справи, зобовязання в цієї частині відповідачем виконані не в повному обсязі. Враховуючи викладене, приписи ст. ст. 1050, 1054 ЦК України, п.3.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів № 1 від 24.11.2014 року, вимоги позивача щодо дострокового стягнення всієї заборгованості за кредитом є правомірними.

Крім того, позивачем нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором в розмірі 1706295,20 грн., за період з 15.02.2015р. по 13.08.2015р.

Оцінюючи вказані вимоги господарський суд вважає необхідним зазначити наступне.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" запроваджено антитерористичну операцію на території України.

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначений період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності зазначеним Указом Президента України та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. На час розгляду справи антитерористична операція триває.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

У відповідності до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у 10-денний строк з дня опублікування вказаного Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014р. був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого включено м. Донецьк, де проводить свою господарську діяльність відповідач, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

05.11.2014р. Кабінетом Міністрів України прийнято нове розпорядження № 1079-р, яким зупинено дію розпорядження КМУ від 30.10.2014р. № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015р. у справі №826/18327/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тар Альянс» до Кабінету Міністрів України визнано нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014р. «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України» від 30.10.2014р. № 1053-р». Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015р. постанова Окружного адміністративного суду м.Києва від 26.01.2015р. у зазначеній адміністративній справі залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України К/800/19383/15 від 28.07.2015р. постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, дія розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014р. №1053р зупинена на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014р.

Одночасно, відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» антитерористична операція включає комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності. Райони проведення антитерористичної операції визначаються у тому числі керівництвом антитерористичної операції.

Керівником Антитерористичного центру при СБУ виданий Наказ від 07.10.2014р. №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», відповідно до якого районами проведення АТО визначені Донецька та Луганська області з терміном дії з 07.04.2014 року.

Таким чином, проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з 07.04.2014р. визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та Законами України. Закріплене в ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» право суб'єкта господарювання, який проводив та/або проводить свою господарську діяльність на території, де проводилась або проводиться антитерористична операція не може бути ілюзорним та носити декларативний характер. У розумінні положень ст. 58 Конституції України приписи ст. 2 означеного закону відносно заборони нарахування пені з 14 квітня 2014 року мають ретроспективну дію для розглядуваних правовідносин та не містять жодних вилучень щодо їх незастосування.

На підставі вищевикладеного, враховуючи приписи Закону України «Про боротьбу з тероризмом», прийнятий на його виконання та виконання рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» наказ керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», суд застосовує до правовідносин між позивачем та відповідачем ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та відмовляє в задоволені вимог щодо стягнення пені, нарахованої в період проведення антитерористичної операції.

Крім того, у відповідності до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», на виконання абзацу третього пункту 5статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» затверджено новий перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до якого включено м. Донецьк, де проводить свою господарську діяльність відповідач. Визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053».

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Донснаб-99, м.Донецьк (83004, м. Донецьк, вул. Артема, буд. 138А, ) на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Укрбізнесбанк ОСОБА_4 в інтересах Публічного акціонерного товариства Український ОСОБА_2, м.Донецьк (фактична адреса: 02660, Київ, проспект Гагаріна, 23, , юридична адреса: 83001, м. Донецьк, вул.Артема,125 ) заборгованість за кредитом в сумі 72906155,00 грн. та заборгованість за відсотками в сумі 9711498,94 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Донснаб-99, м.Донецьк (83004, м. Донецьк, вул. Артема, буд. 138А, ) на користь державного бюджету України (отримувач: Управління державної казначейської служби м.Харкова, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 851011, , рахунок 3002, код бюджетної класифікації 22030001) судовий збір в сумі 71601,23 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку передбаченому розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписаний 09.03.2016 р.

Суддя Ю.В. Бокова