РІШЕННЯ

14 березня 2016 року Справа № 913/186/16

Провадження №17/913/186/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю НПП АЛКАР, м. Харків

до Приватного підприємства Алчевськпромтехконтракт, м. Алчевськ Луганської області

про визнання кредиторських вимог та зобовязання ліквідатора задовольнити кредиторські вимоги

Суддя Фонова О.С.

у засіданні брали участь:

від позивача представник не прибув;

від відповідача - представник не прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про визнання кредиторських вимог у сумі 100000,00 грн. за невиконання умов додаткової угоди №1 від 04.11.2014 до договору №01/07/14 від 01.07.2014, №1 від 26.11.2014 до договору № 01/09/14 від 01.09.2014, № 1 від 23.12.2014 до договору № 01/10/14 від 01.10.2014, №2 від 18.12.2014 до договору № 01/10/14 від 01.10.2014, №1 від 22.01.2015 до договору № 01/11/14 від 01.11.2014 та зобовязання ліквідатора відповідача задовольнити кредиторські вимоги позивача у сумі 100000,00 грн.

14.03.2016 від позивача надійшли уточнення до позовної заяви № 09/03 від 09.03.2016 та пояснення щодо невідповідності копій, доданих до позовної заяви, оригіналам, оглянутим судом у судовому засіданні 22.02.2016, згідно яких позивач зазначає наступне.

Листи № 329 від 27.04.2015, № 48 від 23.01.2015, № 258 від 07.04.2015, № 180 від 11.03.2015, № 390 від 15.05.2015, №830 від 25.01.2015 були вручені директору Приватного підприємства Алчевськпромтехконтракт особисто.

Копії вищевказаних листів виписувались у двох примірниках, один з яких залишався на підприємстві, а інший у відповідача. У звязку зі зміною юридичної адреси позивача у грудні 2015 року та січні 2016 року, також змінювалось керівництво підприємства, тому деякі документи, повязані з листуванням з відповідачем, було втрачено та відновити їх позивач не має можливості.

Також, позивач уточнив позовні вимоги, а саме просив суд: зобовязати ПП «Алчевськпромтехконтракт» в особі ліквідатора визнати кредиторські вимоги ТОВ «НПП «Алкар» у сумі 100000,00 грн. та зобовязати ліквідатора ПП «Алчевськпромтехконтракт» задовольнити кредиторські вимоги ТОВ «НПП «Алкар» у сумі 100000,00 грн.»

Вказане уточнення приймається судом до розгляду.

Також від позивача надійшло клопотання від 09.03.2016 про розгляд справи без участі представника позивача на підставі вже поданих документів, яке судом задовольняється.

Відповідач витребувані судом документи не надав, явку повноважних та компетентних представників у судові засідання 22.02.2016 та 14.03.2016 не забезпечив. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Відповідно до даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 08.02.2016 місцезнаходженням відповідача є: 94201, АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи-підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (ст.17 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців).

Згідно з ст.18 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 15.05.2003 №755-IV якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно інформації, розміщеній на сайті Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», дане підприємство повідомляє, що відповідно до Указу Президента України від 14.11.2014 № 875/2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (зі змінами), органи поштового зв'язку тимчасово не здійснюють пересилання поштових відправлень, зокрема до м. Алчевськ.

За таких обставин, у відповідності до розяснень, наданих Вищим господарським судом України в інформаційних листах від 05.06.2014 № 01-06/745/2014 «Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», від 12.09.2014 №01-06/1290/14 «Про Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» (із відповідними змінами), з метою належного інформування відповідача як учасника судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, судом розміщувались оголошення про час і місце судових засідань на сторінці господарського суду Луганської області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет, про що свідчать роздруковані сторінки із сайту.

З огляду на вищевказане, відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши обставини справи, надані позивачем докази на підтвердження своїх доводів, суд

в с т а н о в и в:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю НПП АЛКАР (позивач у справі) як Покупцем (або Сторона 1) та Приватним підприємством Алчевськпромтехконтракт (відповідач у справі), як Продавцем (або Сторона 2), були укладені договори купівлі-продажу технічної документації та додаткові угоди №1 від 04.11.2014 до договору №01/07/14 від 01.07.2014, №1 від 26.11.2014 до договору № 01/09/14 від 01.09.2014, № 1 від 23.12.2014 до договору № 01/10/14 від 01.10.2014, №2 від 18.12.2014 до договору № 01/10/14 від 01.10.2014, №1 від 22.01.2015 до договору № 01/11/14 від 01.11.2014 (далі додаткові угоди).

Відповідно до п.1 додаткових угод, Сторона 2 бере на себе зобовязання по монтажу системи очищення води на електродугові печі, а Сторона 1 в порядку та на умовах визначених додатковим угодами, взяло на себе зобовязання прийняти та оплатити змонтовану систему.

Згідно п. 2 додаткових угод, про необхідність робіт та створення всіх умов для їх проведення Сторона 1 повідомляє Сторону 2 листом. Протягом 5 календарних днів після отримання листа Стороною 2 повинні початися роботи по монтажу системи очищення води.

Також, в п. 5 додаткових угод вказано, що робота по монтажу повинна бути завершена протягом 30 днів після отримання листа повідомлення про необхідність виконання таких робіт.

Пунктом 8 додаткових угод визначено, що у разі затримки здачі-прийняття виконаних робіт, біль ніж на 10 днів від дати визначеної згідно з п.5 додаткових угод, з вини Сторони 2, вона сплачує Стороні 1 штраф у розмірі 20000,00 грн.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що на виконання умов договору та додаткових угод позивач надіслав на адресу відповідача листи № 48 від 23.01.2015, № 180 від 11.03.2015, №258 від 07.04.2015, №329 від 27.04.2015, № 390 від 15.05.2014 про початок робіт, отримання яких підтверджено підписом директора відповідача ОСОБА_1

Однак, в порушення умов Договору та додаткових угод до нього відповідач не виконав роботи, у звязку з чим позивач застосував до нього штрафні санкції, встановлені у п. 8 додаткових угод, а саме штраф у сумі 20000,00 грн., отже відповідач повинен був сплатити позивачу штрафні санкції в сумі 20000,00 грн. по кожній додатковій угоді окремо, що загалом складає 100000,00 грн.

Позивач зазначає, що йому стало відомо, що Приватне підприємство Алчевськпромтехконтракт ліквідується за рішенням власників та знаходиться в стані припинення.

Враховуючи вищезазначене, позивачем були заявлені кредиторські вимоги у сумі 100000,00 грн., що підтверджено листом №830 від 25.09.2015.

Однак, листом № 15.12/15 від 15.12.2015 від Приватного підприємства Алчевськпромтехконтракт позивачу було відмовлено у задоволенні кредиторських вимог у звязку з відсутністю грошових коштів у підприємства.

Позивач зазначає, що вищевказана відповідь була отримана 15.12.2015, що підтверджено підписом директора позивача.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом про зобовязання ПП «Алчевськпромтехконтракт» в особі ліквідатора визнати кредиторські вимоги у сумі 100000,00 грн. за невиконання умов додаткової угоди №1 від 04.11.2014 до договору №01/07/14 від 01.07.2014, №1 від 26.11.2014 до договору № 01/09/14 від 01.09.2014, № 1 від 23.12.2014 до договору № 01/10/14 від 01.10.2014, №2 від 18.12.2014 до договору № 01/10/14 від 01.10.2014, №1 від 22.01.2015 до договору № 01/11/14 від 01.11.2014 та зобовязання ліквідатора відповідача задовольнити кредиторські вимоги позивача у сумі 100000,00 грн.

Обраний позивачем спосіб захисту відповідає фактичним обставинам справи, правовідносинам сторін, положенням статей 11, 112 ЦК України, статті 20 ГК України (Постанова ВГСУ від 09.04.2014 № 913/2983/13).

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи позивача та надані ним докази, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до статті 104 ЦК України однією із форм припинення юридичної особи є її ліквідація. Юридична особа є такою, що припинилася з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про її припинення.

Як свідчать обставини справи, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про перебування Приватного підприємства Алчевськпромтехконтракт, з 23.07.2015 в стані припинення за рішенням власників, та встановлено строк до 30.09.2015 для заявлення кредиторами своїх вимог до товариства (а.с.130).

Відповідно до статті 105 ЦК України після внесення запису про прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців повідомлення про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Порядок ліквідації юридичної особи встановлений ст. 111 ЦК України, де, зокрема, зазначено, що з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобовязана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи в установлені цим Кодексом строки.

Ліквідаційна комісія (ліквідатор) заявляє вимоги та позови про стягнення заборгованості з боржників юридичної особи.

Ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобовязана повідомити учасників юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, про її участь в інших юридичних особах та/або надати відомості про створені нею господарські товариства, дочірні підприємства.

Під час проведення заходів щодо ліквідації юридичної особи до завершення строку предявлення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) закриває рахунки, відкриті у фінансових установах, крім рахунка, який використовується для розрахунків з кредиторами під час ліквідації юридичної особи.

Ліквідаційна комісія (ліквідатор) вживає заходів щодо інвентаризації майна юридичної особи, що припиняється, а також майна її філій та представництв, дочірніх підприємств, господарських товариств, а також майна, що підтверджує її корпоративні права в інших юридичних особах, виявляє та вживає заходів щодо повернення майна, яке перебуває у третіх осіб.

У випадках, установлених законом, ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує проведення незалежної оцінки майна юридичної особи, що припиняється.

Ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для предявлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік предявлених кредиторами вимог та результат їх розгляду.

Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

До затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Відповідач в особі ліквідаційної комісії розглянувши надіслані на його юридичну адресу кредиторські вимоги позивача, відмовив у їх задоволенні у звязку з відсутністю грошових коштів для їх задоволення.

Згідно із пунктом 3 статті 112 ЦК України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх предявлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно.

Вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними.

Суд проаналізувавши надані позивачем докази на підтвердження існування боргу в сумі 100000,00 грн., який складається зі штрафу за кожною додатковою угодою зазначає наступне.

В пункті 5 додаткових угод вказано, що робота по монтажу повинна бути завершена протягом 30 днів після отримання листа повідомлення про необхідність виконання таких робіт.

Пунктом 8 додаткових угод визначено, що у разі затримки здачі-прийняття виконаних робіт, біль ніж на 10 днів від дати визначеної згідно з п.5 додаткових угод, з вини Сторони 2, вона сплачує Стороні 1 штраф у розмірі 20000,00 грн.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що на виконання умов договору та додаткових угод позивач надіслав на адресу відповідача листи № 48 від 23.01.2015, № 180 від 11.03.2015, №258 від 07.04.2015, №329 від 27.04.2015, № 390 від 15.05.2015 про дозвіл на початок робіт по монтажу системи очищення води, отримання яких підтверджено підписом директора відповідача ОСОБА_1

Водночас, у судовому засіданні 22.02.2016 судом оглянуті оригінали документів, доданих до позовної заяви у копіях, зокрема листи № 48 від 23.01.2015, № 258 від 07.04.2015, № 180 від 11.03.2015, № 329 від 27.04.2015, № 390 від 15.05.2015, №830 від 25.01.2015, якими позивач повідомляв відповідача про необхідність виконання робіт за Договором.

За результатами огляду встановлено, що оригінали вказаних листів відрізняються від копій, доданих до матеріалів справи, а саме на оригіналах відсутній саме підпис особи, яка їх отримувала від імені директора відповідача ОСОБА_1, тоді як на копіях такий підпис присутній. Вказані факти були відображені в протоколі судового засідання від 22.02.2016.

Судом також в ухвалі від 22.02.2016 було зобовязано позивача надати пояснення щодо невідповідності копій листів, доданих у позовній заяві оригіналам, оглянутим у судовому засіданні.

14.03.2016 від позивача надійшли пояснення щодо невідповідності копій, доданих до позовної заяви, оригіналам, оглянутим судом у судовому засіданні 22.02.2016, згідно яких позивач зазначає наступне.

Листи № 329 від 27.04.2015, № 48 від 23.01.2015, № 258 від 07.04.2015, № 180 від 11.03.2015, № 390 від 15.05.2015, №830 від 25.01.2015 були вручені директору Приватного підприємства Алчевськпромтехконтракт особисто.

Копії вищевказаних листів виписувались у двох примірниках, один з яких залишався на підприємстві, а інший у відповідача. У звязку зі зміною юридичної адреси позивача у грудні 2015 року та січні 2016 року, також змінювалось керівництво підприємства, тому деякі документи, повязані з листуванням з відповідачем, було втрачено та відновити їх позивач не має можливості.

Вказані аргументи судом не приймаються як обґрунтовані, оскільки всі копії зазначених листів засвідчені написом «Згідно з оригіналом. Директор ОСОБА_2 15.02.2016» та підпис вказаної особи (а.с.156, 168, 181, 194, 205).

Згідно запису в Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з 06.02.2016 керівником підприємства та підписантом є ОСОБА_2.

Водночас, засвідчувальний напис на кожному листі вказує на те, що 15.02.2016 директор позивача маючи оригінали листів, засвідчив відповідність їх копій оригіналу, а отже посилання на те, що оригінали були втрачені не є належним.

З наведеного вбачається, що докази на підтвердження вручення листів № 329 від 27.04.2015, № 48 від 23.01.2015, № 258 від 07.04.2015, № 180 від 11.03.2015, № 390 від 15.05.2015, №830 від 25.01.2015 є неналежними, інших доказів на підтвердження надсилання чи вручення вказаних листів не надано.

Отже, суд робить висновок, що позивачем не доведено прострочення відповідачем виконання зобовязання з монтажу системи очищення води на електродугову піч за додатковими угодами, а тому підстави для стягнення штрафу в сумі 100000,00 грн. відсутні.

Крім того, на вимогу суду надати для огляду оригінал листа № 15.12/15 від 15.12.2015 в якому міститься відмова відповідача у задоволенні вимог кредиторів, суду було подано копію вказаного листа з оригіналом підпису директора підприємства та датою отримання 15.12.2015, оригінал листа, з належними доказами отримання, суду поданий не був.

З вхідного штампу канцелярії суду на першому аркуші позовної заяви вбачається, що позов, який датований 29.01.2016, зданий до суду 05.02.2016.

Водночас, навіть враховуючи дату отамання листа відповідача з відмовою 15.02.2016, місячний строк звернення до суду, встановлений частиною 5 статті 112 Цивільного кодексу України, є пропущеним.

Також, позивачем до позовної заяви було додано клопотання № 29/01 від 29.01.2016 про відновлення строку для звернення з позовною заявою про визнання кредиторських вимог та зобовязання їх задовольнити. З приводу цього клопотання суд зазначає наступне.

Позивач, як на правову підставу поновлення строку для звернення з позовною заявою про визнання кредиторських вимог посилається на ст. 53 Господарського кодексу України, яка передбачає що, за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Водночас, чинним законодавством не встановлено строків звернення до суду з позовними заявами, оскільки б це суперечило принципу доступу до судочинства. Особа, яка вважає, що її право порушено, може звернутися до суду в будь який час.

Проте, є певні строки, за спливом яких настають негативні правові наслідки для особи, яка їх порушила або пропустила.

До таких строків, зокрема, відноситься строк звернення до суду з позовом до ліквідаційної комісії в порядку ч. 3 ст. 112 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Частина 5 ст. 112 ЦК України встановлює наслідки пропуску такого строку, а саме, вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними.

Строк звернення до суду, встановлений ч. 3 ст. 112 ЦК України є преклюзивним, тобто тим, який припиняє існування самого права, оскільки не може бути продовженим, поновленим або зупиненим.

Виходячи з вищевикладеного, суд відмовляє у задоволенні клопотання № 29/01 від 29.01.2016 про відновлення строку для звернення з позовною заявою про визнання кредиторських вимог та зобовязання їх задовольнити.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з віднесенням судових витрат на позивача, згідно зі ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

2. Судові витрати покласти на позивача.

У судовому засіданні оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено: 21.03.2016.

Суддя О.С. Фонова