УХВАЛА

про повернення позовної заяви

17.03.2016Справа № 910/4597/16

Суддя Ващенко Т.М., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ГК "Укргаз" Товариства з обмеженою відповідальністю "Газойлпетролеум"

до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

про внесення змін до договорів та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ГК «Укргаз», Товариство з обмеженою відповідальністю «Газойлпетролеум» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» про внесення змін до договорів та зобов'язання вчинити дії.

Подана Товариством з обмеженою відповідальністю ГК «Укргаз», Товариством з обмеженою відповідальністю «Газойлпетролеум» позовна заява про внесення змін до договорів та зобов'язання вчинити дії не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно з ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як роз'яснено пленумом Вищого господарського суду України у п. 2.11 постанови від 21.02.13. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Таким чином, з урахуванням заявлених позовних вимог, позивач зобов'язаний окремо сплатити судовий збір в сумі 1 378,00 грн. за немайнові вимоги про:

1. внесення змін до договору транспортування природного газу від 17.12.15. № , а саме: включити до тексту договору пункт 12.5 такого змісту:

"12.5. Фінансове забезпечення, передбачене п. 12.3 цього Договору, не надаються при передачі Замовником природного газу оптовим покупцям та постачальникам у віртуальних точках передачі та при передачі Замовником природного газу у точках входу з газотранспортної системи до газосховищ відповідно до планових/підтверджених номінацій Замовника та на точках входу на міждержавних з'єднаннях";

2. внесення змін до договору транспортування природного газу від 17.12.15. № , а саме: включити до тексту договору пункт 12.5 такого змісту:

"12.5. Фінансове забезпечення, передбачене п. 12.3 цього Договору, не надаються при передачі Замовником природного газу оптовим покупцям та постачальникам у віртуальних точках передачі та при передачі Замовником природного газу у точках входу з газотранспортної системи до газосховищ відповідно до планових/підтверджених номінацій Замовника та на точках входу на міждержавних з'єднаннях";

3. зобов'язання відповідача відобразити в своєму обліку надані позивачами фінансові забезпечення та балансування системи на лютий 2016 року як послуги з відбору необхідних обсягів з газосховищ для покриття небалансу позивачів на виконання порядку створення страхового запасу, затвердженого постановою КМУ від 30.09.2015 № 795;

4. зобов'язання відповідача природний газ в обсязі 15.641.658 тис. куб. м, який зберігається в газосховищах на умовах договору зберігання (закачування, зберігання, відбору) природного газу від 29.06.2015 № , обліковувати як страховий запас природного газу позивача-1;

5. зобов'язання відповідача врахувати природний газ в обсязі 15.641,658 тис. куб. м, зазначений у звіті про надходження та розподілу природного газу замовника послуг транспортування № 1 від 29.02.2016, як страховий запас природного газу позивача-1, відібраний з газосховищ;

6. зобов'язання відповідача природний газ в обсязі 2.346.680 тис. куб. м, який зберігається в газосховищах на умовах договору зберігання (закачування, зберігання, відбору) природного газу від 15.04.2015 № , обліковувати як страховий запас природного газу позивача-2;

7. зобов'язання відповідача природний газ в обсязі 2.346.680 тис. куб. м, зазначений у звіті про надходження та розподілу природного газу замовника послуг транспортування № 1 від 29.02.2016, як страховий запас природного газу позивача-2, відібраний з газосховищ.

Отже, позивачі повинні сплатити судовий збір на суму 9 646,00 грн.

Однак, згідно з доданих до позову платіжних доручень від 14.03.16. № 978 та від 14.03.16. № 1294 позивачем сплачено судовий збір в розмірі 6.890,00 грн. замість належних до сплати 9 646,00 грн.

За вказаних обставин, суд вважає, що позивачами не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, тому дана позовна заява підлягає поверненню позивачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст. ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 року).

У Рішенні у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 року зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

В п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» визначено, що у разі коли до позовної заяви додано докази надсилання відповідачеві копії лише самої заяви, але відсутні докази надсилання йому копій доданих до неї документів, така заява підлягає поверненню на загальних підставах згідно з пунктом 6 частини першої статті 63 ГПК.

З наданої ксерокопії опису вкладення у цінний лист № 136 від 15.03.16. вбачається, що позивачами відповідачу направлено «позовну заяву з додатками», проте при цьому, не вказано перелік таких додатків.

При цьому судом враховано, що з вимог ч.1 ст. 56 ГПК України випливає, що обов'язок позивача направити відповідачу копії доданих до позовної заяви документів не залежить від того чи є у наявності у відповідача дані документи.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем на адресу відповідача не направлено позовну заяву з доданими до неї документами.

Дані обставини є суттєвими, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Внаслідок вказаного позовна заява підлягає поверненню позивачу без розгляду з посиланням на п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Так, в силу приписів ст. 58 Господарського процесуального кодексу України, в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

За своїм процесуальним призначенням інститут об'єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об'єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об'єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Зі змісту статті 58 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що вона визначає можливість об'єднання позовних вимог лише за умови, коли вони пов'язані між собою підставою виникнення або поданими доказами.

У разі недотримання вказаного правила настають наслідки, визначені пунктом 5 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві порушено правила об'єднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Отже, порушенням правила об'єднання вимог, є об'єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов'язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Так, підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Предмет і підстава позову сприяють з'ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов'язку.

Відповідно до п. 3.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" наголошено, що позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо). Право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, надане також судді. При цьому останній вправі вирішувати питання про об'єднання лише тих заяв (справ), які перебувають в його провадженні.

Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК). Наприклад, господарський суд повинен повернути позовну заяву без розгляду, якщо: позов поданий одночасно до залізниці та вантажовідправника (вантажоодержувача), і в цій позовній заяві об'єднані вимоги, що ґрунтуються на комерційному акті, з вимогами, які обґрунтовані іншими документами; об'єднано вимоги про стягнення сум боргу, який виник з різних договорів або інших правочинів, і т.п.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів позовної заяви позивачі звернулись до суду з позовом про:

1. внесення змін до договору транспортування природного газу від 17.12.15. № , укладеного між відповідачем та позивачем-1;

2. внесення змін до договору транспортування природного газу від 17.12.15. № укладеного між відповідачем та позивачем-2;

3. зобов'язання відповідача відобразити в своєму обліку надані позивачами фінансові забезпечення та балансування системи на лютий 2016 року як послуги з відбору необхідних обсягів з газосховищ для покриття небалансу позивачів на виконання порядку створення страхового запасу, затвердженого постановою КМУ від 30.09.2015 № 795;

4. зобов'язання відповідача природний газ в обсязі 15.641.658 тис. куб. м, який зберігається в газосховищах на умовах договору зберігання (закачування, зберігання, відбору) природного газу від 29.06.2015 № , обліковувати як страховий запас природного газу позивача-1;

5. зобов'язання відповідача врахувати природний газ в обсязі 15.641,658 тис. куб. м, зазначений у звіті про надходження та розподілу природного газу замовника послуг транспортування № 1 від 29.02.2016, як страховий запас природного газу позивача-1, відібраний з газосховищ;

6. зобов'язання відповідача природний газ в обсязі 2.346.680 тис. куб. м, який зберігається в газосховищах на умовах договору зберігання (закачування, зберігання, відбору) природного газу від 15.04.2015 № , обліковувати як страховий запас природного газу позивача-2;

7. зобов'язання відповідача природний газ в обсязі 2.346.680 тис. куб. м, зазначений у звіті про надходження та розподілу природного газу замовника послуг транспортування № 1 від 29.02.2016, як страховий запас природного газу позивача-2, відібраний з газосховищ.

З наведеного вбачається, що позивачами у поданій до суду позовній заяві об'єднано , крім іншого, вимоги про внесення змін до різних договорів, які мають різний суб'єктний склад, ціну, предмет, тощо, що, як на тому наголошено в п. 3.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" є підставою для повернення позовної заяви позивачу.

Оскільки підставами виникнення спірних правовідносин сторін є договори, кожен із яких породжує різні взаємні права та обов'язки, врегульовані сторонами окремими договорами, суд дійшов висновку, що сумісний розгляд об'єднаних позивачем вимог не лише суперечить приписам ст. 58 Господарського процесуального кодексу України, але й значно утруднить та сприятиме затягуванню учасниками судового процесу вирішення спору по суті, так як подані в обґрунтування позовних вимог документи, є окремими по вказаним договорам.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що зазначений позов підлягає поверненню без розгляду.

Окрім того, жодних перешкод у зверненні позивачів до суду з окремими позовами про визнання недійсним кожного з договорів окремо не існує.

Суд зазначає, що згідно правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної, зокрема, у постанові від 04.12.2012 по справі № 5/5005/7237/2012, виконання позивачем вимог процесуального законодавства, які він зобов'язаний вчиняти до подання позову, не може здійснюватися після порушення провадження у справі.

Отже, суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов'язувати позивача усувати вказані недоліки.

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог ст. ст. 56, 57 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що приписи ст. 63 Господарського процесуального кодексу України носять імперативний характер, суд дійшов висновку, що викладені обставини є підставою для повернення позовної заяви відповідно до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. п. 4, 5, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву повернути без розгляду.

Звернути увагу позивача, що після усунення недоліків, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду, він може повторно звернутися до господарського суду міста Києва з позовом.

Суддя Т.М. Ващенко