РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2016Справа №910/798/16
Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В.

За участю секретаря судового засідання Кот Т.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю " Будівельна компанія "Спецрембуд", м. Київ,
доТовариства з обмеженою відповідальністю "БК" Лідер Груп", м. Київ,
простягнення 94 502,20 грн.
за участю представників сторін:

від позивача:Жук О.Б. (довіреність № б/н від 15.02.2016р.) Онищук Д.С. (довіреність б/н від 15.02.2016р.)
від відповідача:не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Спецрембуд" (надалі - ТОВ "БК "Спецрембуд", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "БК" Лідер Груп", (надалі - ТОВ "БК "Лідер Груп", відповідач) про стягнення авансового платежу за договором у розмірі 75 000,00 грн., пені у розмірі 18 008,22 грн., інфляційних втрат у розмірі 577,54 грн. та 3% річних у розмірі 916,44 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2016р. порушено провадження у справі №910/798/16 та призначено її до розгляду на 10.02.2016р.

У судове засідання призначене на 10.02.2016р. уповноважені представники сторін не з'явились та про причини неявки не повідомили. За наслідками судового засідання розгляд справи № 910/798/16 відкладено на 24.02.2016р.

24.02.2016р. господарським судом міста Києва винесено ухвалу про відкладення розгляду справи на 16.03.2016р., у зв'язку із неявкою представника відповідача та частковим виконанням позивачем вимог ухвали суду.

15.03.2016р. через відділ діловодства та документообігу (канцелярія) суду надійшли витребувані ухвалою суду від 24.02.2016р. документи від позивача.

Уповноважені представники позивача у судовому засіданні 16.03.2016р. підтримали заявлені позовні вимоги та просили розглянути позов за наявними у матеріалах справи документами.

Уповноважений представник відповідача на виклик суду не з'явився, відзив на позовну заяву у порядку, передбаченому ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, з нормативно обґрунтованими поясненнями по суті заявлених вимог не надав.

При цьому, необхідно зазначити, що ухвали суду про: порушення провадження у справі від 21.02.2016р., відкладення розгляду справи від 10.02.2016р. та 24.02.2016р. відправлені на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 02068, м. Київ, вулиця А. Ахматової, будинок 47, оф. 1. Вищевказані ухвали суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи від 10.02.2016р. повернуті 29.02.2016р. та 15.03.2016р. підприємством поштового зв'язку із зазначенням причини повернення поштового відправлення: "за закінченням встановленого строку зберігання".

Пунктом 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011р. визначено, що за змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідною інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Клопотань про відкладення розгляду справи в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України від сторін до Господарського суду міста Києва не надходило.

При цьому, оскільки суд неодноразово відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору встановлені ст. 69 ГПК України, не знаходить підстав для відкладення розгляду справи. (провадження по справі №910/798/16 порушено 21.01.2016р. )

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини щодо процесуального строку розгляду справи та враховуючи те, що неявка належним чином повідомленого відповідача не перешкоджає всебічному і повному з'ясуванню фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивному оцінюванню доказів, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення по справі № 910/798/16.

Розглянувши матеріали справи Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

16.04.2015р. між ТОВ "БК "Спецрембуд" (надалі - Замовник) та ТОВ "БК "Лідер Груп" (надалі - Підрядник) було укладено Договір № 9-04 (надалі - Договір), за умовами якого Підрядник зобов'язується на свій ризик, з власних та/або матеріалів Замовника, власними та/або залученими силами, за дорученням Замовника виконати комплекс робіт по улаштуванню системи скріпленої зовнішньої теплоізоляції фасаду (мінераловатними плитами товщиною 130 мм.) в м. Києві за адресою: Київська область, с. Михайлівка-Рубежівка, надалі - Об'єкт, відповідно вимог нормативно-правових актів, державних стандартів, норм і правил, а також умов цього Договору, а Замовник зобов'язується надати Підряднику доступ до місця проведення робіт, прийняти та оплатити виконані роботи (п. 1.1. Договору).

Строк дії Договору сторонами погоджено п. 12.1. з моменту підписання (16.04.2015р.) і діє до повного виконання зобов'язань сторонами за цим Договором.

Відповідно до п. 3.1. Договору загальна вартість робіт за даним Договором визначена договірною ціною і складає: 290 000,00 грн.

Згідно з п. 4.1. Договору розрахунки здійснюються в безготівковій формі, при цьому датою оплати вважається дата списання грошових коштів з банківського рахунку Замовника за реквізитами, вказаними Підрядником. Строк оплати встановлено в п. 4.2. Договору, відповідно до якого він становить 5 банківських днів з моменту підписання актів виконаних робіт.

Замовник надає підряднику аванс в розмірі 10% від суми договірної ціни, що складає 29 000,00 грн. на протязі 10 календарних днів з моменту підписання договору. Замовник також, на власний розсуд та на підставі звернення Підрядника, може перерахувати Підряднику додатковий аванс. Розмір, порядок та строки перерахування додаткового авансу погоджуються Замовником (п. 4.1. Договору).

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що роботи розпочинаються не пізніше 2 робочих днів з моменту перерахування Замовником авансу. В іншому абзаці вищевказаного пункту Договору зазначено, що Підрядник розпочинає роботи після надання Замовником фронту робіт, що оформлюється сторонами письмово, шляхом складання Акту надання фронту робіт.

В матеріалах справи наявний Акт надання фронту робіт до Договору підряду № 9-04 датований 16.04.2015р. згідно до умов якого, Замовник передав, а Підрядник прийняв майданчик для виконання у встановлений строк комплексу робіт по улаштуванню системи скріпленої зовнішньої теплоізоляції фасаду (мінераловатними плитами товщиною 130 мм.) в м. Києві за адресою: Київська область, с. Михайлівка-Рубежівка, відповідно вимог нормативно-правових актів та Договору підряду № 9-04 від 16.04.2015р.

Завершення робіт відбувається не пізніше 30.05.2015р. з моменту початку робіт з правом дострокового виконання, при умові своєчасного фінансування та своєчасно проведених робіт Замовником щодо монтажу вікон та влаштуванню покрівлі (п. 2.2. Договору).

Замовник, на виконання пункту 4.1. Договору перерахував Підряднику авансовий платіж у розмірі 50 000,00 грн. 27.04.2015р. та 25 000,00 грн. 28.04.2015р. Відповідні підтвердні документи наявні у матеріалах справи.

Отже, відповідач на виконання умов Договору повинен був розпочати комплекс робіт по улаштуванню системи скріпленої зовнішньої теплоізоляції фасаду (мінераловатними плитами товщиною 130 мм.) в м. Києві за адресою: Київська область, с. Михайлівка-Рубежівка, не пізніше 30.04.2015р. та завершити - у строк до 30.05.2015р.

Пунктом 13.2. Договору передбачено, що замовник може призупинити роботи або розірвати договір, при цьому роботи вважаються припиненими та/або договір вважається розірваним через 14 календарних днів з моменту відправки Замовником Підряднику зазначеного письмового повідомлення. У разі розірвання Договору, Підрядник зобов'язаний протягом 5 календарних днів повернути Замовнику всі грошові кошти, раніше сплачені Замовником відповідно до умов цього Договору.

Сторона, з вини якої призупиняються роботи та/або розривається договір, повинна відшкодувати іншій стороні всі її витрати і збитки, що зумовлені цим рішенням (п.13.5. Договору).

22.09.2015р. позивач надіслав відповідачу заяву, в якій зазначив про: розірвання Договору підряду № 9-04 від 16.04.2015р. на підставі недотримання умов Договору з боку Підрядника та вимогу про повернення грошових коштів, що були сплачені у вигляді авансового платежу у розмірі 50 000,00 грн. від 27.04.2015р. та 25 000,00 грн. від 28.04.2015р.

Спір у справі виник у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем робіт за Договором, що призвело до розірвання останнього та виникнення обов'язку по поверненню грошових коштів (авансових платежів) у відповідача.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного:

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного України є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вище встановлено господарським судом, 16.04.2015р. між сторонами у справі укладений договір, предметом якого є зобов'язання Підрядника на свій ризик, з власних та/або матеріалів Замовника, власними та/або залученими силами, за дорученням Замовника виконати комплекс робіт по улаштуванню системи скріпленої зовнішньої теплоізоляції фасаду (мінераловатними плитами товщиною 130 мм.) в м. Києві за адресою: Київська область, с. Михайлівка-Рубежівка, а зобов`язання Замовника - прийняти та оплатити виконані роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Оцінивши зміст Договору, з якого виникли цивільні права та обов'язки сторін, суд дійшов до висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом і правовою природою є договором підряду, який підпадає під правове регулювання ст.837 - ст.887 ЦК України.

За приписами ст. 837 ЦК України, за договором підряду підрядник зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням замовника, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В силу приписів ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вже встановлено господарським судом, 16.04.2015р. між сторонами узгоджено (підписано та скріплено печатками) акт надання фронту робіт до Договору підряду, згідно до якого Замовник передав, а Підрядник прийняв майданчик для виконання комплексу робіт у строк до 30.05.2015р.

Згідно до платіжних доручень № 467 від 27.04.2015р. та № 469 від 28.04.2015р., позивач перерахував відповідачеві авансовий платіж у розмірі 50 000,00 грн. та 25 000,00 грн. відповідно.

Отже, згідно до положень п. 2.1. Договору Підрядник повинен був розпочати роботи по улаштуванню системи скріпленої зовнішньої теплоізоляції фасаду не пізніше 30.04.2015р.

Разом з тим, відповідач свого обов'язку по виконанню робіт в строки, встановлені Договором, а саме: до 30.05.2015р. не виконав та не надав доказів виконання робіт та актів виконаних робіт.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), про що зазначено у ч. 1 ст. 610 ЦК України.

Частиною 2 ст. 849 ЦК України передбачено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її в строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитись від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Керуючись вищевказаними нормами, 23.09.2015р. позивач надіслав відповідачеві заяву про розірвання Договору, у зв'язку з істотним порушенням його умов Підрядником, в саме: не виконанням робіт в межах встановленого Договором строку.

Підсумовуючи вищевикладене та беручи до уваги вимоги п.13.2.4. Договору, суд зазначає, що Договір підряду № 9-04 від 16.04.2015р. є розірваним з 08.10.2015р., а повернення Підрядником коштів (авансових платежів) Замовнику мало відбутися не пізніше 13.10.2015р.

Відповідно до ст.614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Виходячи з вищенаведених норм закону, відповідачем належним чином протягом розгляду справи не було надано належних доказів по справі на спростування позовних вимог в частині повернення авансових платежів.

Враховуючи викладене, вимоги про стягнення з відповідача суми попередньої оплати в розмірі 75 000,00 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Одночасно, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача нарахованої на суму 75 000,00 грн. пені за період з 27.04.2015р. по 22.09.2015р. у розмірі 18 008,22 грн., інфляційних втрат в сумі 577,54 грн. та 3% річних в сумі 916,44 грн.

Відповідно до доданого до матеріалів справи розрахунку пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, позивачем нараховано та пред'явлено до стягнення пеню за період з 27.04.2015р. по 22.09.2015р. в сумі 12 032,88 грн. та з 28.04.2015р. по 22.09.2015р. в сумі 5 975,34 грн., з використанням у формулі розміру подвійної облікової ставки НБУ.

Перевіривши розрахунок пені наданий позивачем, судом встановлено його невідповідність нормам чинного законодавства з наступних підстав.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

За змістом ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами п.9.2. Договору, у випадку порушення погоджених строків здачі робіт згідно п. 2.2. Договору (завершення робіт не пізніше 30.05.2015р.), несвоєчасного усунення недоробок, що виникли з вини Підрядника, виявлених при прийманні робіт, Підрядник сплачує Замовнику пеню в розмірі 0,1% від повної вартості робіт за кожний день затримки.

Оскільки передбачений Договором розмір пені не перевищує розмір подвійної облікової ставки НБУ за визначений період нарахування, розрахунок пені має здійснюватися за формулою: Пеня = С х РП х Д : 100, (де С - сума заборгованості за період, РП - розмір пені - відсоток, вказаний у договорі, Д - кількість днів прострочення).

Відповідно до частин другої і третьої статті 653 ЦК України в разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором. Зі змісту цих норм випливає, що домовленість сторін про розірвання договору не виключає проведення між сторонами розрахунків за зобов'язаннями, що виникли до розірвання договору, в тому числі застосування заходів майнової відповідальності за невиконання (неналежне виконання) грошових зобов'язань.

Враховуючи ту обставину, що строк завершення робіт визначений у Договорі (не пізніше 30.05.2015р.), а сам Договір є розірваним з 08.10.2015р., то позивач мав право нараховувати пеню у період з 31.05.2015р. по 07.10.2015р.

Пунктом 1.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013р. встановлено, що з огляду на вимоги ч. 1 ст. 4-7 і ст. 43 ГПК, господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Керуючись вищевикладеним, господарським судом здійснено наступний розрахунок розміру пені:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір пені за кожний день простроченняСума пені за період прострочення
5000031.05.2015 - 22.09.20151150.1 %5750.00
2500031.05.2015 - 22.09.20151150.1 %2875.00
Отже, суд частково задовольняє вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 8 625,00 грн.

Відносно вимог позивача щодо стягнення з відповідача суми інфляційних втрат у розмірі 577,54 грн. та 3% річних у розмірі 916,44 грн., суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Згідно вимог ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013р визначено, що обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Враховуючи встановлений факт розірвання Договору підряду № 9-04 від 16.04.2015р. з 08.10.2015р., господарський суд зазначає, що вимоги позивача в частині стягнення 3% річних у розмірі 916,44 грн. та інфляційних втрат у розмірі 577,54 грн. за період з з 27.04.2015р. по 22.09.2015р., є необґрунтованими та безпідставними, а тому - не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, з урахуванням приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва. -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Спецрембуд" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Лідер Груп" (02068, м. Київ, вул. А. Ахматової, 47, оф. 1 ідентифікаційний код 39069274) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Спецрембуд" (03126, м. Київ, вул. Качалова, 6; ідентифікаційний код 34541101) авансовий платіж у розмірі 75 000 (сімдесят п'ять тисяч) грн. 00 коп., пеню у розмірі 8 625 (вісім тисяч шістсот двадцять п'ять) грн. 00 коп. судовий збір у розмірі 1254 (одна тисяча двісті п'ятдесят чотири) грн. 37 коп.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 21.03.2016р.

Суддя В.В. Князьков