ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2016 р. Справа № 911/293/16

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Литовці А.С.

розглянувши справу № 911/293/16

за позовом Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД», м. Київ

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,

м. Узин

про стягнення 488903,83 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - довіреність № 198/16 від 12.01.2016;

від відповідача: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Спільне українсько-естонське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення 488903,83 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки № 10133 від 26.09.2014, в частині своєчасної оплати отриманого товару, у звязку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 407419,91 грн., з огляду на наявність якої позивачем нараховано 81483,98 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами.

Ухвалою суду від 28.01.2016 порушено провадження у справі № 911/293/16.

В судовому засіданні 17.02.2016 представником позивача надана суду заява, в порядку ст. 22 ГПК України, в якій позивач зменшує розмір позовних вимог та просить суд, у звязку частковою оплатою відповідачем суми заборгованості, стягнути з останнього 180098,70 грн. заборгованості та 81483,98 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ч. 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п. 17 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 20.10.2006 № 01-8/2351 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році та в I півріччі 2006 року», під зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціни позову.

Згідно з ч. 3 ст. 55 ГПК України, ціну позову вказує позивач.

Отже, у разі зменшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Таким чином, судом розглядуються вимоги про стягнення з відповідача 180098,70 грн. заборгованості та 81483,98 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами.

В судовому засіданні 02.03.2016 представником позивача надана суду заява, в якій останній, у звязку з повною сплатою відповідачем заборгованості просить суд припинити провадження у справі в частині стягнення заборгованості та стягнути з відповідача на користь позивача 81483,98 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідач або його представник в судові засідання 17.02.2016 та 02.03.2016 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча відповідач належним чином повідомлений про місце і час судових засідань, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення відповідачу поштових відправлень щодо ухвал суду від 28.01.2016 та від 17.02.2016.

Вимоги ухвал суду від 28.01.2016 та від 17.02.2016 відповідач не виконав, витребувані документи, в тому числі відзив на позов, до суду не надіслав.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

26.09.2014 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладено Договір поставки № 10133, відповідно до умов п.п. 1.1, 1.3 якого постачальник взяв на себе обовязок поставляти та передавати у власність покупця лікарські засоби та вироби медичного призначення (товар), асортимент, кількість та ціна якого, визначені у видаткових накладних, які є невідємною частиною договору, а покупець в свою чергу взяв на себе обовязок приймати та оплачувати вартість такого товару.

Між сторонами погоджено, що оплата покупцем товару за цим договором здійснюється шляхом попередньої оплати або з відстроченням платежу. При цьому порядок оплати товару за цим договором обирається покупцем при поданні замовлень на поставку. При здійсненні покупцем оплати товару за цим договором з відстроченням платежу строк, протягом якого покупець зобовязаний здійснити оплату за товар, вказується постачальником у видатковій накладній на товар, який поставляється. При цьому перебіг строку починається від дати поставки товару покупцю, що вказана у видатковій накладній. При здійснені покупцем оплати товару, шляхом попередньої оплати, така оплата має бути здійснена протягом 2 банківських днів, з дня отримання покупцем рахунку-фактури.

Так, на виконання умов договору та взятих на себе зобовязань позивачем, згідно з видатковими накладними, копії яких у кількості 206 штуки, наявні в матеріалах справи, поставлено, а відповідачем було прийнято товар. Зазначені видаткові накладні підписані двосторонньому порядку представниками позивача та відповідачем та скріплені печатками юридичної особи позивача та штампами відповідача.

Претензій щодо якості чи кількості отриманого товару від відповідача не надходило.

Однак, в порушення умов договору та взятих на себе зобовязань, відповідач неналежним чином та не в повному обсязі виконував взяті на себе зобовязання, згідно з умовами договору, у звязку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 180098,70 грн.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, після порушення провадження у справі, відповідач перерахував позивачу, в рахунок погашення заборгованості 227321,21 грн., про що позивачем надана заява про зменшення розміру позовних вимог, на підставі ст. 22 ГПК України, у звязку з чим судом розглядалась вимога про стягнення з відповідача 180098,70 грн.

В подальшому, при розгляді справи, відповідачем здійснено повне погашення заборгованості в сумі 180098,70 грн., про що свідчать додані до матеріалів справи копії банківських повідомлень про зарахування коштів, а отже провадження у справі, в частині позовних вимог про стягнення 180098,70 грн. заборгованості підлягає припиненню, на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, у звязку з відсутністю предмету спору.

Частиною третьою статті 692 Цивільного кодексу України визначено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Частиною другою статті 536 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У звязку з простроченням покупцем строків оплати товару, визначених у видаткових накладних, позивач, на підставі п. 10.4 договору, просить суд стягнути з відповідача 81483,98 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, нарахованих на суму заборгованості у розмірі 407419,91 грн.

Умовами п. 10.4 договору визначено, що за умови прострочення покупцем строків оплати товару, останній сплачує постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі двадцяти відсотків від простроченої суми оплати.

На підставі вказаних норм права, враховуючи, що розрахунок позивача, наявний в матеріалах позовної заяви, є арифметично вірним, суд приходить до висновку про задоволення вимоги щодо стягнення 81483,98 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами.

Враховуючи наведе вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача, оскільки задоволення майнових вимог позивача здійснено відповідачем після порушення провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (09161, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 18-а, ) 81 483 (вісімдесят одну тисячу чотириста вісімдесят три) грн. 98 коп. процентів за користування чужими грошовими коштами та 3 923 (три тисячі девятсот двадцять три) грн. 74 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Провадження у справі в частині стягнення 180 098 (сто вісімдесят тисяч девяносто вісім) грн. 70 коп. заборгованості припинити.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 16.03.2016

Суддя О.О. Христенко