ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2016 р. Справа № 911/72/16

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом Підприємства «Васильківський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації, Київська область, м. Васильків

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Київська область, м. Васильків

про усунення перешкод у користуванні майном

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність №01-01/16 від 12.01.2016 р.);

від відповідача: не зявився;

Обставини справи:

підприємство «Васильківський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні земельною ділянкою (м. Васильків, вул. Володимирська, 37), яка належить позивачу на праві постійного користування, а саме на торгівельних місцях №185 та №198 відповідачем розміщені споруди, які останній використовує для здійснення власної підприємницької діяльності. При цьому, як зазначає позивач, станом на сьогоднішній день відсутні правові документи, які б дозволяли відповідачу перебувати на земельній ділянці позивача, тобто, відповідач займає торгівельні місця на ринку без жодних правових підстав. На підставі викладеного позивач просить суд прийняти рішення, яким усунути перешкоди підприємству «Васильківський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації у користуванні земельною ділянкою та цілісним майновим комплексом Васильківського ринку за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Володимирська, 37, шляхом знесення споруд, що знаходяться на торгівельних місцях №185 та №198.

26 січня 2016 року до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшла заява про застосування позовної давності у даній справі. Заява обґрунтована тим, що позивачу з 2007 року було відомо про використання відповідачем спірних обєктів та про порушення свого права, у звязку з чим відповідач вражає що строк позовної давності сплив 1 жовтня 2010 року, тому, в позові має бути відмовлено.

19 лютого 2016 року до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що між ним та позивачем 1 жовтня 2007 року був укладений і підписаний договір №14 «про закріплення торгівельного місця і надання послуг за його користування на Васильківському ринку». Як зазначає відповідач, вказаний договір вступив в силу 01 листопада 2007 року і закінчив свою дію 31 жовтня 2008 року. З того часу Васильківський ринок не запропонував відповідачу іншого договору про укладання договірних стосунків по обслуговуванню його робочих місць №185 та №198, які останній встановив на території ринку з дозволу дирекції ринку. З моменту закінчення договору №14 до теперішнього часу відповідачем сплачувались всі ринкові платежі, обумовленні чинним законодавством, а ринок їх отримував. Також, відповідач вказував на те, що між Васильківським ринком Київської регіональної спілки споживчої кооперації та відповідачем (власником торгівельного обєкту) 01 листопада 2009 року був укладений договір №1/36 на підключення до електромережі Васильківського ринку та використання електроенергії, який діє до цього часу. Актом до договору №1/36 про розмежування балансової належності електромережі та експлуатаційної відповідальності сторін погоджено забезпечення електрикою торгівельних місць №185 та №198. Всі платежі по цьому договору відповідачем сплачуються в повному обсязі.

В судових засіданнях 26.01.2016 р., 09.02.2016 р. та 23.02.2016 р. було оголошено перерву до 09.02.2016 р., 23.02.2016 р. та 10.03.2016 р. відповідно.

Представник позивача у судових засіданнях підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судових засіданнях 26.01.2016 р., 09.02.2016 р. та 23.02.2016 р. проти задоволення позову заперечував, а в судове засідання 10.03.2016 р. не зявився, при цьому, 9 березня 2016 року до господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому він просить суд відкласти розгляд справи, в звязку з його хворобою.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Вказане клопотання відповідача не підлягає задоволенню, оскільки згідно з ч.ч. 1-5 ст. 28 ГПК України відповідач не позбавлений права направити в судове засідання представника, повноваження якого підтверджуються довіреністю від відповідача, при цьому, відповідач був присутній у трьох судових засіданнях та надавав пояснення, а наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення спору по суті. Крім того, 11.03.2016 р. є останнім днем строку вирішення спору, а клопотань щодо продовження строку розгляду спору у порядку ст. 69 Господарського процесуального кодексу України сторонами суду подано не було.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

12.07.2000р. на підставі рішення Васильківської міської ради народних депутатів Київської області від 20.06.2000р. №139 Васильківському ринку Київської облспоживспілки видано Державний акт серії І-КВ № 002261-51 на право постійного користування земельною ділянкою площею 2,242 га. під існуючий ринок по вул. Володимирській, 37.

Судом встановлено, що підприємство «Васильківський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації є правонаступником Васильківського ринку Київської облспоживспілки, що вбачається з п. 1.1 статуту позивача, затвердженого постановою Київської регіональної спілки споживчої кооперації за №59 від 27.09.2005 р. Зазначене також підтверджується рішенням господарського суду Київської області від 23.09.2011 р. у справі №6/082-11.

Отже, Державний акт на право постійного землекористування, серія І-КВ № 002261-51, виданий Васильківському ринку Київської облспоживспілки у постійне користування, розміром 2,242 га. під існуючий ринок по вул. Володимирській, 37 на підставі рішення Васильківської міської Ради народних депутатів від 20.06.2000р. № 139 поширює свою дію на позивача у даній справі.

Також судом встановлено, що відповідно до договору оренди цілісного майнового комплексу №26 від 29 грудня 2014 року, який укладено між Київською регіональною спілкою споживчої кооперації (за договором орендодавець) та підприємством «Васильківський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації (за договором орендар) позивач прийняв у строкове платне користування цілісний майновий комплекс, який належить Київській регіональній спілці споживчої кооперації на праві власності та розташований за адресою: м. Васильків, вул. Володимирська, 37.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору №26 від 29 грудня 2014 року між Київською регіональною спілкою споживчої кооперації та підприємством «Васильківський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації підписано акт приймання-передачі основних засобів, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв у користування основні засоби за переліком, зазначеним у вказаному акті, які розташовані за адресою: м. Васильків, вул. Володимирська, 37.

Відповідно до умов додаткової угоди №03 до вказаного договору, сторони погодили внести зміни до пункту 6.1 договору, а саме, даний договір набирає чинності з 01 січня 2015 року та діє до 31 грудня 2016 року.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що відповідач чинить перешкоди позивачеві у користуванні земельною ділянкою та цілісним майновим комплексом, встановивши споруди на торгівельних місцях №185 (площею 10 кв.м.) та №198 (площею 10 кв.м.).

Як вбачається з акта від 12 листопада 2015 року, комісією у складі: директора підприємства «Васильківський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації ОСОБА_3, заступника директора ОСОБА_4, бухгалтера ОСОБА_5 та контролера ОСОБА_6 встановлено, що за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Володимирська, 37, на торгівельному місці ринку №185 (площею 10 кв.м.) та на торгівельному місці ринку №198 (площею 10 кв.м.) розміщені споруди, які належать ФОП ОСОБА_1.

Використання вказаних торгівельних місць відповідачем також не заперечується останнім.

Крім того, позивач зазначає про відсутність між позивачем та відповідачем цивільно-правових угод, які б дозволяли останньому перебувати на земельній ділянці позивача.

Предметом позову є вимога про усунення перешкод підприємству «Васильківський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації у користуванні земельною ділянкою та цілісним майновим комплексом Васильківського ринку за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Володимирська, 37, шляхом знесення споруд, що знаходяться на торгівельних місцях №185 та №198.

Частиною 1 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України власник має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Статтею 396 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Частиною 2 ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до наведених норм негаторним є позов власника, спрямований на захист його права власності від таких порушень, які не повязані з позбавленням власника володіння річчю, але перешкоджають йому реалізовувати своє право. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його прав (користування, розпорядження) і відшкодовування завданих порушенням збитків. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт обєктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. Для подання негаторного позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування й розпорядження були результатом винних дій відповідача чи спричиняли збитки. Достатньо, щоб такі дії (бездіяльність) обєктивно порушували права власника і були протиправними.

Як вбачається з Державного акта на право постійного землекористування, серія І-КВ № 002261-51, останній виданий Васильківському ринку Київської облспоживспілки у постійне користування, розміром 2,242 га. під існуючий ринок по вул. Володимирській, 37.

Вимоги щодо функціонування створених в установленому порядку ринків усіх форм власності, організації оптового та роздрібного продажу на них сільгосппродуктів, продовольчих і непродовольчих товарів, худоби, тварин, кормів тощо, надання послуг, додержання ветеринарних, санітарних, протипожежних вимог і правил безпеки праці на ринках, прав споживачів і вимог податкового законодавства визначено Правилами торгівлі на ринках, затвердженими наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України, ДПА України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 26.02.2002 №57/188/84/105 (далі за текстом - Правила). Пунктом 2 розділу 1 цих Правил передбачено, що ринок - це суб'єкт господарювання, створений на відведеній за рішенням місцевого органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування земельній ділянці і зареєстрований в установленому порядку, функціональними обов'язками якого є надання послуг та створення для продавців і покупців належних умов у процесі купівлі-продажу товарів за цінами, що складаються залежно від попиту і пропозицій (далі - ринок). Згідно з пунктом 13 вказаних Правил торговельне місце - площа, відведена для розміщення необхідного для торгівлі інвентарю та здійснення продажу продукції з прилавків, столів, транспортних засобів, причепів, візків, у тому числі ручних, у контейнерах, кіосках, палатках тощо.

Згідно з пунктом 20 вказаних Правил адміністрація ринку при наданні продавцям торговельних місць на визначений термін укладає з ними письмову угоду, в якій рекомендується зазначати термін дії угоди, асортимент (вид) товарів, що реалізуються, розташування торговельного місця, умови оренди торговельного місця, розмір та порядок оплати за оренду майна, перелік послуг, які надає ринок, та їх вартість.

Таким чином, безпосередньо Правила торгівлі на ринках передбачають укладення між адміністрацією ринку і підприємцями, що займаються торговельною діяльністю, договорів, що за своєю правовою природою є договорами оренди (найму) торгових площ (відповідну позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 24.10.2011 року).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Проте, всупереч вказаному, між позивачем та відповідачем відсутній договір оренди (найму) торгівельних місць №185 та №198, отже, використанням вказаних торгівельних місць відповідачем порушується право позивача, як власника земельної ділянки та орендаря цілісного майнового комплексу, у користуванні і розпорядженні вказаним майном.

Під час розгляду справи відповідачем у відзиві на позовну заяву та в усних поясненнях зазначалось, що відповідач на підставі договору №14 від 1 жовтня 2007 року про закріплення торгівельного місця і надання послуг за його користування на Васильківському ринку, законно використовував торгівельне місце розміром 20 м.кв., розташоване за адресою, м. Васильків, вул. Володимирська, 37.

Однак, відповідно до пункту 7.1 вказаного договору строк його дії встановлено по 31 жовтня 2008 року.

Пунктом 7.3 договору передбачено, що після закінчення строку дії договору підприємець має переважне право поновлення його на новий строк.

Доказів укладення іншої цивільно-правової угоди між позивачем та відповідачем останнім до суду не подано, у звязку з чим суд дійшов висновку, що на даний час відповідачем порушується право позивача на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою, м. Васильків, вул. Володимирська, 37.

Також, відповідачем подано до суду договір від 22 липня 2007 року №24/06/07 на виготовлення торгівельної палатки на ринку м. Васильків Київської області, який укладено між ПП «Михсер» та відповідачем.

Як вбачається зі змісту вказаного договору ПП «Михсер» взяло на себе зобовязання виготовити для відповідача 4 торгівельні палатки на торгівельному місці, що находиться за адресою, м. Васильків, вул. Володимирська, 37.

Проте, вказаний договір не може підтвердити правомірність використання відповідачем торгівельних майданчиків №185 та №198 на земельній ділянці позивача, починаючи з 1 листопада 2008 року, оскільки вказаним договором не врегульовано питання щодо оренди торгівельних майданчиків №185 та №198 та сторонами цього договору не є ані позивач (як власник земельної ділянки), ані власник цілісного майнового комплексу, який розміщено на спірній земельній ділянці.

Крім того, відповідач зазначає, що постійно сплачує послуги ринку, на підтвердження чого останнім додано до матеріалів справи фіскальні чеки про сплату готівкою за обслуговування торгового місця послугами ринку.

Пунктом 16 Правил передбачено, що продавець повинен мати при собі: документи про сплату ринкового збору та послуг ринку; належним чином оформлену особисту медичну книжку в разі продажу продовольчих товарів (для суб'єктів підприємницької діяльності); копії документів, що підтверджують якість та безпеку продукції та товарів; у разі реалізації тропічних плодів - копії документів, що підтверджують їх походження та проходження фітосанітарного контролю; висновок лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи на ринку в разі продажу продуктів тваринного і рослинного походження. У разі використання торговельного місця на умовах оренди в продавця повинна бути копія угоди з адміністрацією ринку про оренду, а на умовах суборенди - копія такої угоди із суб'єктом підприємницької діяльності (орендодавцем).

Проте, суд вважає за необхідне зазначити, що документ що посвідчує сплату за обслуговування торгівельним місцем не є тотожним документу що посвідчує сплату орендної плати, розмір якої має бути встановлено лише у відповідній угоді, укладеній між продавцем та адміністрацією ринку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем чиняться перешкоди позивачу у користуванні земельною ділянкою та цілісним майновим комплексом, що розташовані за адресою: м. Васильків, вул. Володимирська, 37, а тому, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Посилання відповідача в обґрунтування заперечень проти позову на сплив строку позовної давності не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В силу ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вже зазначалось, даний позов є негаторним, а тому, позовна давність до вимог за негаторним позовом не застосовується, оскільки, правопорушення є таким, що триває у часі. Відтак, негаторний позов може бути пред'явлений позивачем доти, поки існує саме правопорушення.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 ГПК України покладаються на відповідача у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір».

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Усунути перешкоди підприємству «Васильківський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації (08600, Київська область, м. Васильків, вул. Володимирська, 37, код 01560221) у користуванні земельною ділянкою та цілісним майновим комплексом Васильківського ринку за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Володимирська, 37, шляхом знесення споруд, що знаходяться на торгівельних місцях №185 та №198.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (08600, АДРЕСА_1) на користь підприємства «Васильківський ринок» Київської Київської регіональної спілки споживчої кооперації (08600, Київська область, м. Васильків, вул. Володимирська, 37, код 01560221) 1218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень 00 коп.) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.О. Рябцева

Рішення підписано 21.03.2016 р.