РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2016Справа №910/2002/16
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Венбест" про відшкодування шкоди в розмірі 45 537,00 грн., за участю представників позивача - ОСОБА_1, довіреність №б/н від 20.05.2015 року, відповідача - ОСОБА_2 довіреність №5 від 05.01.2015 року,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення суми відшкодування завданої шкоди у розмірі 45 537,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.04.2015 року по вул. Стеценка, 19, в м. Києві, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1 (застрахований позивачем транспортний засіб) та автомобіля НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3.

Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 95 537,90 грн.

Цивільну відповідальність власника автомобіля НОМЕР_2 ТОВ "Венбест" було застраховано в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієна іншуранс груп».

ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієна іншуранс груп» 19.11.2015 року відшкодувало позивачу 50 000,00 грн. відповідно до ліміту відповідальності.

Залишок невідшкодованих позивачу коштів складає 45 537,90 грн. (95 537,90 грн. (завдана шкода) - 50 000,00 грн. виплаченого відшкодування), який підлягає стягненню з відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.02.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 29.02.2016 року.

18.02.2016 року через канцелярію суду представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити в позові.

18.02.2016 року через канцелярію суду представником відповідача надано клопотання про призначення судово-автотехнічної експертизи для підтвердження вини або невинуватості у скоєнні ДТП, в задоволенні якого судом відмовлено за безпідставністю.

В судовому засіданні 29.02.2016 року оголошено перерву на 16.03.2016 року.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з довідки ВДАІ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві та постанови Шевченківського районного суду міста Києва №761/12186/15-п від 28.09.2015 року, 21.04.2015 року по вул. Стеценка, 19, в м. Києві, ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_2, під час зміни напрямку руху не переконався в безпечності свого маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва №756/11790/15-п від 28.09.2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на нього штраф.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль НОМЕР_1.

Пошкоджений автомобіль був застрахований у позивача на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів УБ №0994882 від 05.05.2014 року.

Згідно звіту №АА9959РВ-27.05/2 про оцінку автомобіля НОМЕР_1 матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля НОМЕР_1 в результаті його пошкодження, складає 130 729,50 грн.

Відповідно до акту виконаних робіт від 15.05.2015 року, вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП склала 99 037,90 грн.

Як вбачається з страхового акту від 03.06.2015 року позивачем встановлено факт настання страхового випадку та вирішено виплати страхове відшкодування на загальну суму 95 537,90 грн.

Зазначені кошти в розмірі 95 537,90 грн. позивачем було виплачено страхувальнику, що підтверджується платіжним дорученням №32334 від 09.06.2015 року та реєстром одержувачів сум відшкодувань від 09.06.2015 року.

Відповідно до платіжного доручення №ЗР061731 від 19.11.2015 року на суму 50 000,00 грн. ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієна іншуранс груп» 19.11.2015 року відшкодувало позивачу 50 000,00 грн. відповідно до ліміту відповідальності.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_2, який спричинив ДТП та заподіяв збитки автомобілю НОМЕР_1, керував ОСОБА_3, який на момент ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем.

Автомобілем «Renault» д.н. НОМЕР_3 на момент ДТП на праві власності належав ТОВ «Венбест».

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем НОМЕР_2, ОСОБА_3 встановлена у судовому порядку.

Тому, ОСОБА_3 є особою, відповідальною за збиток, заподіяний автомобілю НОМЕР_1, у результаті пошкодження цього автомобіля при ДТП.

Відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно з статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, відповідальність за шкоду, заподіяну застрахованому транспортному засобу «Аudi» д.н. НОМЕР_4, має нести відповідач як юридична особа, з винних неправомірних дій (працівника відповідача) якого сталася ДТП та який є власником джерела підвищеної небезпеки - автомобіля НОМЕР_2, НОМЕР_5 зазнав технічних ушкоджень.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Розглядаючи спір по суті суд також зазначає, що частиною п'ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду автомобілю НОМЕР_1, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля та беручи до уваги те, що розмір збитків розраховується, виходячи із вартості матеріального збитку та за вирахуванням відшкодування 50 000,00 грн., яке було виплачено позивачу ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» позов підлягає задоволенню у розмірі 45 537,90 грн.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення суми відшкодування завданої шкоди є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 45 537,90 грн. (95 537,90 грн. (завдана шкода) - 50 000,00 грн. виплаченого відшкодування).

Судом було надано належну оцінку відзиву відповідача на позовну заяву, проте доводи відповідача про те, що дана ДТП сталася з вини обох водіїв, внаслідок чого сталося пошкодження транспортних засобів, а саме: ОСОБА_3 відносно якого було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КпАПУ та ОСОБА_6 відносно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КпАПУ, не приймається судом до уваги, оскільки ч.2 ст. 122 КпАПУ не передбачає відповідальність за порушення ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів на відміну від ст. 124 КпАПУ.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Венбест" (03062, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 90/1, код 30310579) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-д, код 00034186) 45 537 (сорок п'ять тисяч п'ятсот тридцять сім) грн. 00 коп. страхового відшкодування та 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 21.03.2016р.

Суддя С.О. Чебикіна