номер провадження справи 20/3/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2016 Справа № 908/73/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця (49602, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, буд. 108)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, 72)

про стягнення збору за охорону вантажу в сумі 11646,78 грн.

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача ОСОБА_1 (дов. № 2062 від 11.12.2015 р.);

Від відповідача ОСОБА_2 (дов. № 20-13 від 21.12.2015 р.)

СУТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з відповідача збору за охорону вантажу в сумі 11646,78 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.01.2016 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/73/16, справі присвоєно номер провадження 20/3/16, справу призначено до розгляду на 25.01.2016 р. Ухвалою суду від 25.01.2016 р. на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 11.02.2016 р. На підставі ст. 77 ГПК України в судовому засіданні оголошувалась перерва до 03.03.2016 р., потім до 11.03.2016 р.

У судовому засіданні 11.03.2016 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві, які мотивовані такими обставинами. У червні-липні 2015 р. на станцію Запоріжжя-Ліве на адресу відповідача прибували вагони з вантажем, який підлягає охороні, за накладними, згідно з переліком, у графі 49 яких є відмітка «Охорона залізниці». По станції Запоріжжя-Ліве локомотивом залізниці здійснювалося предявлення вагонів із вантажем, які прибули на колії парків «А» та «Б» станції Запоріжжя-Ліве для обробки та подачі на підїзні колії відповідача під вантажні операції. У звязку з несвоєчасним вивезенням вагонів із вантажем локомотивом відповідача з колій станції Запоріжжя-Ліве, після проведення комерційного та технічного огляду, працівниками станції були складені акти загальної форми ГУ-23, згідно з переліком, про затримку з вини клієнта з зазначенням часу. У звязку з несвоєчасним забиранням вагонів зі станції Запоріжжя-Ліве з вини відповідача, за накопичувальними картками №№ 08079044, 15079048, 22079049, 12089053 нарахована плата за охорону вантажу в розмірі 11646,78 грн. з ПДВ. Дані картки були підписані представником відповідача з обмовками, нарахована сума не сплачена. Позов обґрунтовано ст.ст. 2, 46, 129 Статуту залізниць України, п. 8 Правил користування вагонами і контейнерами, п. 3 Правил складання актів, п. 31.5 Р.2 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги.

Відповідач проти позову заперечив із підстав, викладених у письмовому запереченні, яке надійшло до суду 11.02.2016 р., та в додатковому поясненні, яке надійшло до суду 03.03.2016 р. Зокрема, зазначено про відсутність правових підстав для нарахування відповідачу збору за охорону вантажу. Єдиним технологічним процесом (ЄТП) роботи підїзного шляху відповідача у взаємодії з роботою станції примикання Запоріжжя-Ліве передбачено, що при надходженні вантажів, які слідують під охороною дороги, при передачі вантажу (пломб тощо) беруть участь представники охорони комбінату чи його клієнтів спільно з охороною дороги. Вантажі, що надходять на адресу комбіната на станцію Запоріжжя-Ліве, в обовязковому порядку оглядаються та беруться під охорону працівниками ТОВ «Охоронний холдинг». Отже, послуга з охорони вантажу відповідача фактично залізницею не надавалась із означених вище причин, у звязку з чим немає підстав для нарахування збору за охорону вантажу. Також відповідач зазначив про виявлення помилково нарахованих сум. Так, по накопичувальній картці № 22079049 безпідставно нарахована плата за охорону в розмірі 182,19 грн. згідно з актом загальної форми № 4480. У даному акті зазначений вагон № 60461076, накладна № 37538103. Розрахунок суми позову містить посилання на накладну № 37538105, перевіркою якої встановлено перевезення у вагоні № 60461076. Таким чином, відомості акту № 4480 не відповідають дійсності, оскільки фіксують затримку вагону по іншій залізничній накладній. Отже, у позивача не має доказів простою вагону № 60461076 саме за накладною № 37538105 та, відповідно, не має підстав для нарахування збору за охорону вантажу за ним. Тому нарахована сума плати за охорону в розмірі 192,19 грн. сплаті не підлягає. Період, за який стягується плата за охорону вантажу (червень липень 2015 р.), стосується правовідносин між ДП «Придніпровська залізниця» та ПАТ «Запоріжсталь», а ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» відповідно до правовстановлюючих документів не є правонаступником ДП «Придніпровська залізниця», крім того і не може бути в силу того факту, що ДП «Придніпровська залізниця» наявне в реєстрі ЄДР Міністерства юстиції України під статусом «перебуває в процесі припинення», отже не припинено. У даному випадку АТ «Запоріжсталь» не порушувало прав і охоронюваних законом інтересів ПАТ «Українська залізниця». Просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Позивач у судовому засіданні 03.03.2016 р. надав письмове заперечення на відзив, у якому зазначено про незгоду з доводами відповідача, викладеними у відзиві. Плата за охорону не нараховується, якщо супроводження й охорона вантажів, що підлягають охороні силами відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті, забезпечуються провідником відправника (одержувача), водночас за проїзд провідників плата визначається згідно з п. 16 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязаних з ними послуг; відмітка «Охорона залізниці» у перевізних документах не проставляється. Нормативними документами не обмежено право вантажовідправника вирішувати, який саме вантаж він не має права ставити під охорону залізниці, це послуга, яку він може обрати окремо та сплатити за неї кошти.

11.03.2016 р. від відповідача надійшло письмове клопотання вих. № 11/2016714(АВ) від 10.03.2016 р. про зупинення провадження в справі до завершення процедури реорганізації ДП «Придніпровська залізниця» та переходу прав та обовязків до правонаступника.

Клопотання відповідача відхилено судом як необґрунтоване з підстав, викладених у мотивувальній частині рішення.

Розглянувши матеріали справи, оригінали яких оглядалися в судових засіданнях, та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

24.07.2007 р. між Державним підприємством «Придніпровська залізниця» (залізниця за договором) та Відкритим акціонерним товариством «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», найменування якого відповідно до п. 1.1 шістнадцятої редакції статуту ПАТ Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь змінено на Публічне акціонерне товариство Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь (власник за договором, відповідач) укладений договір № ПР/М-07-3/1-1509 НЮ20/2007/2018 про експлуатацію залізничної підїзної колії ВАТ Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь, яка примикає до станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці.

Відповідно до п. 1 договору згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору експлуатується підїзна колія, яка належить власнику, що примикає до станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці через стрілку № 12 до парної горловини парку «А», через стрілку № 172 до парної горловини парку «Б», яка обслуговується локомотивом власника. Межею підїзної колії є знаки «Межа підїзної колії», які встановлено проти вхідних світлофорів «ЧВ» парку «А» станції Запоріжжя-Ліве і «НБ» станції Східна власника колії.

На підїзну колію усі вагони передаються через інтервал 2,0 години (п. 5 договору). Вагони для підїзної колії подаються локомотивом залізниці. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії (п. 6). З підїзної колії вагони повертаються через інтервал часу 30 хвилин (п. 8).

Відповідно до п. 14 договору в редакції додаткової угоди № 6 від 12.11.2009 р. із протоколом розбіжностей від 15.12.2009 р., власник колії сплачує залізниці плату за користування вагонами згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеними у Збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги, тарифне керівництво № 1. Усі належні залізниці платежі вносяться згідно з чинного законодавства (ст. 62 Статуту залізниць України) по передоплаті через розрахунковий підрозділ залізниці.

З усіх питань, що не передбачені цим договором, сторони керуються Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів та чинним законодавством (п. 19).

Згідно з п. 20 договір укладається терміном на 5 років із 01.09.2007 р. по 31.08.2012 р. включно.

Сторонами до договору укладалися додаткові угоди. Додатковою угодою від 27.11.2015 р. пункт 20 договору викладений в іншій редакції, визначено, що дія договору продовжується до 01.07.2016 р. включно.

Додатковою угодою № 20 від 22.12.2015 р. (з протоколом розбіжностей від 14.01.2016 р.) сторони виклали преамбулу договору № ПР/М-07-3/1-1509 НЮ20/2007/2018 від 24.07.2007 р. в іншій редакції, зазначивши, що договір із однієї сторони укладається Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця», виклали назву договору в редакції: «Договір про експлуатацію залізничної підїзної колії ПАТ «Запоріжсталь», яка примикає до станції Запоріжжя-Ліве «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», а також виклали в пункті «Місцезнаходження сторін та банківські реквізити» реквізити Залізниці в іншій редакції.

У період часу: червень липень 2015 р. на станцію Запоріжжя-Ліве на адресу відповідача прибули вагони з вантажем (брухт чорних металів) за накладними №№ 37547395, 37529443, 37538105, 52934437, 52897568, 52934429, 45321346, 47798152, 32305385, 43922277, 32294308, 32286304, 52525136, 52573508, 37357993, 32290090, 32290355, 32290447, 42661074, 42624494, 42655431, 43911437, 32303828, 37368917, 37369535, 37385796, 32174641, 32130304, 47405428, 47396098, 47414941, 43841915, 32158222, 32174161, 52602018, 47414982, 32720625, 53041695, 44199701, 44199958, у графі 49 яких внесено запис «Охорона залізниці».

У звязку з несвоєчасним вивезенням вагонів локомотивом ВАТ "Запоріжсталь" із колій станції Запоріжжя-Ліве після проведення комерційного та технічного огляду працівниками станції були складені акти загальної форми ГУ-23 про затримку з вини клієнта із зазначенням часу: від 27.06.2015 р. №№ 4214, 4215, 4216, 4220, 4221, 4222, від 29.06.2015 р. №№ 4256, 4259, 4253, 4260, 4254, 4261, 4255, 4262, від 05.07.2015 р. №№ 4317, 4320, від 07.08.2015 р. №№ 4592, 4594, 4593, 4595, 4590, 4597, 4591, 4598, від 05.07.2015 р. №№ 4315, 4322, від 07.07.2015 р. №№ 4341, 4349, 4345, 4350, 4343, 4351, 4342, 4352, 4346, 4353, 4344, 4354, 4361, 4373, 4362, 4374, 4363, 4375, 4364, 4376, 4365, 4377, 4368, від 08.07.2015 р. №№ 4384, 4389, 4395, 4390, 4394, 4388, 4396, від 21.07.2015 р. №№ 4474, 4478, 4473, 4479, 4472, 4480, 4471, 4481, 4470, 4482. Зазначені акти підписані представником відповідача з обмовками.

На підставі даних актів загальної форми ГУ-23, якими засвідчена затримка вагонів із вантажем, що прибули на адресу відповідача за вищезазначеними накладними, які підлягають охороні з причини несвоєчасного вивезення локомотивом відповідача, за накопичувальними картками №№ 08079044, 15079048, 22079049, 12089053 позивачем нарахована плата за охорону вантажу у розмірі 11646,78 грн., у т.ч. ПДВ. Вищезазначені накопичувальні картки були підписані представником відповідача з обмовками. Оплата за охорону вантажу відповідачем здійснена не була.

Враховуючи наявну заборгованість, ПАТ Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця звернулося до господарського суду з позовом.

Проаналізувавши чинне законодавство, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню на наступних підставах.

Згідно зі статтями 3, 8 Закону України Про залізничний транспорт законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України Про транспорт, цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обовязковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 71 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою КМУ від 06.04.1998 р. № 457, взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій, визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Згідно з ст. 5 Статуту залізниць України на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: Правила перевезення вантажів (далі Правила); Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України; інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають, зокрема, порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, є обовязковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до п.п. 1.1, 2.1. Правил обслуговування залізничних під'їзних колій, затверджених Наказом Мінтрансу України № 644 від 21.11.2000 р., зареєстрованих Мінюстом України 24.11.2000 р. за № 875/5096, до залізничних під'їзних колій належать колії, що з'єднані із загальною мережею залізниць безперервною рейковою колією і належать підприємствам, підприємцям, організаціям, установам, незалежно від форм власності, а також громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності (далі - підприємство). Взаємовідносини залізниці з підприємствами, які виконують вантажні роботи на під'їзних коліях, визначаються договорами про експлуатацію під'їзних колій або договорами про подачу та забирання вагонів (додатки 1 та 2). Договори про експлуатацію під'їзних колій укладаються між залізницею і власниками під'їзних колій у разі обслуговування під'їзної колії власним або орендованим локомотивом.

У разі обслуговування під'їзних колій локомотивом власника колії вагони подаються локомотивом залізниці на встановлені договором передавальні колії, на яких провадиться приймання і здавання вагонів. Подальше перевезення вагонів, розставлення їх на місцях навантаження і вивантаження і повернення на передавальні колії забезпечуються локомотивами власника під'їзної колії або його контрагентів (п. 2.5).

У пунктах 6, 9 договору № ПР/М-07-3/1-1509НЮ20/2007/2018 встановлено, що вагони для підїзної колії подаються локомотивом залізниці: на колії №№ 2-11 парку «А» станції Запоріжжя-Ліве, на колії №№ 32-36 парку «Б» станції Запоріжжя-Ліве. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії. Вагони, що повертаються з підїзної колії, доставляються локомотивом власника колії на приймально-здавальні колії парку «А» станції Запоріжжя-Ліве.

Статтею 46 Статуту залізниць визначено, що одержувач зобовязаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу, терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами.

За змістом ст. 129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Обставини, для засвідчення яких складається комерційний акт, наведені в ч. 2 ст. 129 Статуту. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми (ч. 4 ст. 129).

Статтею129 Статуту залізниць передбачено, що порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами. Правила складання актів затверджені наказом Міністерства транспорту України за № 334 від 28.05.2002 р.

Згідно з Розясненням Вищого господарського суду України № 04-5/601 від 29.05.2002 р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" оскільки стаття 908 ЦК України і стаття 307 ГК України визначили, що умови перевезень вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються не лише транспортними кодексами (статутами), а й іншими нормативно-правовими актами, то у господарського суду немає правових підстав не застосовувати норми Правил зберігання вантажів та Тарифного керівництва N 1.

Відповідно до п. 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.2002 р. № 334, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу чи вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної підїзної колії, порту, підприємства. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами. Відповідно до п. 8 Правил користування вагонами та контейнерами у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, в акті загальної форми вказується час (у година та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Надані до матеріалів справи акти загальної форми на затримку вагонів містять усі необхідні реквізити, зокрема, в актах зазначено номери вагонів, час затримки. В актах зазначено, що час до 30 хвилин не нараховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Акти загальної форми, які покладено в підставу позову, підписані представником відповідача з обмовками: акт не обґрунтований, вини комбінату немає, згідно п. 10 договору на експлуатацію вагони вважати прийнятими по інтервалу.

Пунктом 10 договору № ПР/М-07-3/1-1509НЮ20/2007/2018 (у редакції додаткової угоди від 29.04.2008 р. з протоколом розбіжностей від 15.05.2008 р.) встановлено максимальну добову переробну спроможність вантажно-розвантажувальних пунктів основних вантажів; встановлено час, за який нараховується плата за користування вагонами.

Разом з тим, інтервал подачі вагонів на підїзну колію встановлений пунктом 5 даного договору. Пунктом 5 договору (у редакції додаткової угоди № 5 від 18.06.2009 р. з протоколом узгодження розбіжностей від 21.07.2009 р.) встановлено, що на підїзну колію усі вагони передаються через інтервал 2,0 години.

Доказів подання вагонів залізницею з порушенням встановленого сторонами інтервалом часу відповідачем суду не надано.

Факт несвоєчасного вивезення вагонів з вантажем з вини відповідача суд вважає встановленим. Час затримки вантажу вказаний у актах загальної форми, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 31.1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязаних з ними послуг (Тарифне керівництво № 1), затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку України від 26.03.2009 р. № 317, плата за охорону та супроводження вантажів, що підлягають обовязковій охороні силами відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті, визначається за тарифами, наведеними в табл. 3, за тарифну відстань. У перевізних документах робиться відмітка «Охорона залізниці» («Охрана железной дороги»).

Плата за охорону не нараховується, якщо супроводження й охорона вантажів, що підлягають охороні силами відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті, забезпечуються провідником відправника (одержувача), водночас за проїзд провідників плата визначається згідно з пунктом 16 цього розділу; відмітка "Охорона залізниці" ("Охрана железной дороги") у перевізних документах не проставляється (п. 31.2).

Згідно з п. 31.5 Збірника тарифів, якщо на станціях з причин, не залежних від залізниці, виникає затримка вантажу, що охороняється, то з відправника (одержувача, експедитора) додатково справляється плата згідно з табл. 4. Час затримки зазначається в акті загальної форми ГУ-23 з моменту її виникнення до закінчення. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

На перевізних документах (залізничних накладних), що покладені в підставу позову, містяться відмітки в графі 49 «Охорона залізниці». Представник відповідача в судовому засіданні не заперечив, що супроводження та охорона вантажу здійснювалася охороною залізниці. У письмовому запереченні на позов від 11.02.2016 р. відповідач зазначив, що Єдиним технологічним процесом роботи підїзного шляху ВАТ ЗМК «Запоріжсталь» у взаємодії з роботою станції примикання Запоріжжя-Ліве передбачено, що при надходженні вантажів, які слідують під охороною дороги, при передачі вантажу (пломб тощо) беруть участь представники охорони комбінату чи його клієнтів спільно з охороною дороги. Вантажі, що надходять на адресу комбінату на станцію Запоріжжя-Ліве в обовязковому порядку оглядаються та беруться під охорону працівниками ТОВ «Охоронний холдинг», що передбачено Стандартом підприємства «Організація прийому та доставки вантажів на вантажні фронти ПАТ «Запоріжсталь» зі станції Запоріжжя-Ліве СТП» 6.3-06-14 (розділ 6). Прийом-здача вантажів під охорону реєструється в спеціальному журналі з обовязковим зазначенням дати та часу здачі, підпис працівника ТОВ «Охоронний холдинг» проставляється на відомості подачі вагонів на комбінат, у якій вказана дата та час прийому поїзду. Таким чином, послуга з охорони вантажу ПАТ «Запоріжсталь» фактично залізницею не надавалась.

Зазначені заперечення відповідача судом до уваги не беруться, оскільки Стандарт підприємства «Організація прийому та доставки вантажів на вантажні фронти ВАТ «Запоріжсталь» зі станції Запоріжжя-Ліве» СТП 6.3-06-14 є внутрішнім документом відповідача, позивачем не затверджений. Відповідно до розділу 7 даного Стандарту відповідальність за виконання даного Стандарту покладається на директорів по направленням та керівників структурних підрозділів відповідача. Договір, укладений відповідачем з ТОВ «Охоронний холдинг», суду не наданий.

У письмовому запереченні відповідач також зазначив про безпідставність нарахування плати за охорону в розмірі 192,19 грн. згідно з актом загальної форми № 4480 по накопичувальній картці № 22079049, оскільки в акті зазначений вагон № 60461076, накладна № 37538103, а розрахунок суми позову містить посилання на накладну № 37538105.

Як вбачається з акту загальної форми (ГУ-23) № 4480 від 21.07.2015 р. (а.с. 18 т. 1 зі зворотнього боку), в ньому зазначено накладну № 37538103 та № вагону 60461076, зазначено найменування вантажу 316054 лом, а також час затримки вагону.

У матеріалах справи мається копія залізничної накладної № 37538105, відповідно до якої відповідачу прибув вагон № 60461076 із вантажем брухт стальний збірний, вид 3, код вантажу 316054. У накладній (графа 49) міститься відмітка «Охорона залізниці». Як пояснив представник позивача в судовому засіданні, в акті загальної форми № 4480 було допущено технічну описку в зазначенні номеру залізничної накладної, а саме зазначено накладну № 37538103, замість накладної № 37538105. Представник пояснив, що вантаж за накладною з номером 37538103 відповідачу не прибував.

Суд бере до уваги, що в акті загальної форми № 4480 від 21.07.2015 р. вказаний час затримки вагону № 60461076, помилка в зазначенні номеру залізничної накладної є незначною та не впливає на час затримки конкретного вагону, який перебував під охороною залізниці.

Вимога позивача про стягнення збору за охорону вантажу в сумі 11646,78 грн. є обґрунтованою, судом задовольняється.

Від відповідача 11.03.2016 р. надійшло письмове клопотання про зупинення провадження по справі до завершення процедури реорганізації ДП «Придніпровська залізниця» та переходу прав та обовязків до правонаступника. Клопотання мотивовано тим, що позивач просить стягнути плату за охорону вантажу за червень-липень 2015 р., тобто за період коли ці послуги надавалися Державним підприємством «Придніпровська залізниця» (ЄДРПО 01073828) та відносини між ПАТ «Запоріжсталь» і ДП «Придніпровська залізниця» регулювалися договором № ПР/М-07-3/1-НБ про експлуатацію залізничної підїзної колії. Згідно з постанови КМУ від 25.06.2014 р. № 200 ПАТ «Українська залізниця» утворене на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування шляхом злиття (перелік таких підприємств включає в т.ч. ДП «Придніпровська залізниця»). Припинення вважається завершеним із дати державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття. Втім, відповідно до відомостей ЄДР сайту Міністерства юстиції України ДП «Придніпровська залізниця» (ЄДРПО 01073828) своє існування не припинило, лише перебуває в стані припинення. Вважає, що відсутні підстави вважати позивача правонаступником прав та обовязків ДП «Придніпровська залізниця» до завершення процедури реорганізації та внесення в реєстр відповідних відомостей про припинення діяльності ДП «Придніпровська залізниця».

Відповідно до пояснень позивача, зокрема, письмове пояснення від 22.02.2016 р., згідно з постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 р. № 200 створено ПАТ «Українська залізниця», 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1, зокрема, ДП «Придніпровська залізниця». 21.10.2015 р. проведено державну реєстрацію ПАТ «Українська залізниця», статутом визначено, що товариство є правонаступником усіх прав та обовязків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту. На базі ДП «Придніпровська залізниця» утворено відокремлений підрозділ ПАТ «Укрзалізниця», який не має статусу юридичної особи регіональна філія «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Тобто, ПАТ «Укрзалізниця» є правонаступником всіх прав та обовязків ДП «Придніпровська залізниця», у звязку з чим 22.12.2015 р. було підписано додаткову угоду до договору між позивачем та відповідачем.

Клопотання відповідача про зупинення провадження в справі судом відхилено як необґрунтоване, виходячи з такого.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 р. № 200 утворено Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (код згідно з ) (далі - Укрзалізниця), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування (далі - підприємства), які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.

Згідно з додатком 1 до даної постанови «Перелік підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» до переліку увійшло Державне підприємство «Придніпровська залізниця», код згідно з .

21.10.2015 р. проведено державну реєстрацію Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код юридичної особи 40075815.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. № 735 затверджений статут Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», відповідно до п. 2 якого ПАТ «Укрзалізниця» є правонаступником усіх прав і обовязків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

01.12.2015 р. складений заключний передавальний акт, відповідно до якого члени правління ПАТ «Укрзалізниця» прийняли майно, правонаступництво щодо якого, у тому числі усіх прав та обовязків, переходять до ПАТ «Українська залізниця». Витяг із акту долучено до матеріалів справи.

Рішенням правління ПАТ «Укрзалізниця» від 16.11.2015 р. затверджено Положення про регіональну філію «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», відповідно до розділу 2 якого філія є відокремленим підрозділом товариства, який не має статусу юридичної особи. Філія не підлягає державній реєстрації; відомості про філію вносяться до реєстраційної справи товариства та включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обовязки переходять до правонаступників.

Згідно зі ст. 106 ЦК злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обовязків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами (ч. 2 ст. 107 ЦК).

Як зазначалося вище, сторонами в справі 22.12.2015 р. до договору № ПР/М-07-3/1-1509НЮдч-20/2007/2018 від 24.07.2007 р. про експлуатацію залізничної підїзної колії ПАТ «Запоріжсталь», яка примикає до станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці, укладено додаткову угоду № 20, відповідно до якої преамбулу діючого договору в частині Залізниця викладено в іншій редакції, зазначено, що договір з однієї сторони укладений Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», викладено також пункт «Місцезнаходження сторін та банківські реквізити» реквізити Залізниці в іншій редакції. Зазначено, що дану додаткову угоду № 20 укладено в звязку з проведенням реєстрації ПАТ «Укрзалізниця» (), яке згідно з Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» є правонаступником Укрзалізниці та підприємств і установ, реорганізованих шляхом злиття відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 «Про утворення Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку заміни однієї з сторін її правонаступником.

Оскільки позов у даній справі предявлено Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», між ПАТ «Укрзалізниця» та ПАТ «Запоріжсталь» існують договірні відносини, заміна сторони у даній справі правонаступником не здійснюється, відповідно, у суду відсутні підстави для зупинення провадження в справі.

Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і доведеними. Таким чином, позов задовольняється судом повністю.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 72, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул.. Тверська, буд. 5, ) в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» (49602, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, буд. 108, , р/р 7468 в філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 305482) збір за охорону вантажу в сумі 11646 (одинадцять тисяч шістсот сорок шість) грн. 78 коп., судовий збір у сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. Видати наказ.

Повне рішення складено 15 березня 2016 р.

Суддя Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів із дня оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.