ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.03.2016 Справа № 920/108/16

Господарський суд Сумської області, у складі судді Левченко П.І., при секретарі судового засідання Чепульській Ю.В., розглянув матеріали справи № 920/108/16

за позовом - Підприємства споживчої кооперації «Шосткинський ринок» Сумської обласної спілки споживчих товариств, м. Шостка Сумської області,

до відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Шостка Сумської області,

про звільнення земельної ділянки та стягнення 23664,85 грн.,

за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - ОСОБА_1, ОСОБА_2 за довіреністю б/н від 11.03.2016 року,

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просить суд зобов'язати відповідача звільнити частину земельної ділянки в розмірі 23 кв.м., розміщену на земельній ділянці загальною площею 0,8648 га з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Шосткинської міської ради Сумської області за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться в оренді Підприємства споживчої кооперації «Шосткинський ринок» Сумської обласної спілки споживчих товариств в м. Шостка, шляхом знесення малої архітектурної форми та звільнення від будь-якого майна, що належить відповідачеві, а також просить суд стягнути з відповідача завдані позивачеві збитки у вигляді упущеної вигоди у розмір 23664,85 грн. та витрати по сплаті судового збору.

11.03.2016 року від представника відповідача надійшло клопотання б/н, б/д (вх. № 2353 від 11.03.2016) про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю забезпечення явки в судове засідання представника позивача та необхідністю надання додаткових доказів.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 року, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

На підтвердження обставин, викладених позивачем у зазначеному клопотанні про відкладення розгляду справи, останнім не надано до суду належних доказів неможливості забезпечити участь у судовому засіданні іншого представника позивача згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами, а також не зазначено які саме додаткові докази вважає за необхідне надати позивач.

Суд не визнавав явку представників сторін в судове засідання обов'язковою, а відтак нез'явлення представників сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду справи та вирішенню спору за наявними у справі матеріалами, керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України, а тому клопотання позивача про відкладення розгляду даної справи не підлягає задоволенню і відхиляються судом.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача та його представника, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із позовною заявою б/н, б/д (вх. № 308 від 04.02.2016) до відповідача про звільнення частини земельної ділянки в розмірі 23 кв.м., розміщену на земельній ділянці загальною площею 0,8648 га з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Шосткинської міської ради Сумської області за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення малої архітектурної форми та звільнення від будь-якого майна, що належить відповідачеві; та про стягнення з відповідача завданих позивачеві збитків у вигляді упущеної вигоди у розмір 23664,85 грн.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що він є орендарем оспорюваної земельної ділянки на підставі договору оренди земельної ділянки від 01.07.2013 року, який укладено (на думку позивача) між ним та Шосткинською міською радою, для комерційного використання, шляхом обслуговування продовольчого ринку по АДРЕСА_1. Відповідно до додаткової угоди від 26.08.2015 року до договору оренди земельної ділянки від 01.07.2013 року, строк дії даного договору продовжений на 5 років.

У позовній заяві позивач зазначає, що з 01.07.2013 року відповідач використовує частину земельної ділянки, в розмірі 23 кв. м., на якій розміщена мала архітектурна форма, що належить відповідачу без будь-яких документів підтверджуючих оплату послуг за утримання торгівельного місця та інших послуг та без договору про надання таких послуг, що підтверджується актом обстеження земельної ділянки від 28.01.2016 року.

Позивач також зазначає, що він звертався до відповідача з пропозицією укласти договір про надання послуг на утримання торгівельного місця, але відповідач проігнорував пропозицію позивача та займає частину земельної ділянки в розмірі 23 кв.м. без будь-яких договорів, які б надавали право користування цією земельною ділянкою відповідачу, що є порушенням вимог статті 93, частини другої статті 152, пункту «в» статті 156 та статей 211, 212 Земельного кодексу України.

А тому позивач вважає, що відповідач своїми діями щодо самовільного зайняття частини земельної ділянки, завдав позивачеві збитки у вигляді упущеної вигоди, яку б він отримав за звичайних обставин в обслуговуванні цієї частини земельної ділянки за договором про надання послуг з 01.07.2013 року по 04.02.2016 року. Відповідно до наданого позивачем розрахунку розмір упущеної вигоди за період з 01.07.2013 року по 04.02.2016 року становить 23664,85 грн.

Господарський суд, дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Згідно статті 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до договору оренди землі від 01.07.2013 року (надалі - договір), на який посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог, останній укладено між Шосткинською міською радою Сумської області та Сумської обласною спілкою споживчих товариств, відповідно до пункту 1 договору, Шосткинська міська рада Сумської області (орендодавець) на підставі рішення ХІІ сесії VІ скликання Шосткинської міської ради Сумської області від 30.11.2012 року надала, а Сумська обласна спілка споживчих товариств (орендар) прийняла в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,8648 га для комерційного призначення (обслуговування продовольчого ринку) по АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_1.

А тому посилання позивача, що він є орендарем вищезазначеної земельної ділянки суд вважає безпідставним та необґрунтованим.

За вимогами частини другої статті 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно пункту «в» статті 156 Земельного кодексу України, землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок.

Оскільки в даному випадку землекористувачем (орендарем) за договором оренди землі від 01.07.2013 року є Сумська обласна спілка споживчих товариств а не позивач, то останній безпідставно звернувся до Господарського суду Сумської області з позовною заявою про зобов'язання відповідача звільнити частину земельної ділянки в розмірі 23 кв.м., розміщену на земельній ділянці загальною площею 0,8648 га з кадастровим номером НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення малої архітектурної форми та звільнення від будь-якого майна, що належить відповідачеві, та про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди у розмір 23664,85 грн.

Оскільки позивач не є стороною договору оренди земельної ділянки від 01.07.2013 року, не є орендарем (землекористувачем) то у даному випадку позивач не має права вимагати звільнення такої земельної ділянки.

Відповідно до частин першої, другої статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у т.ч. іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушення.

Згідно з приписами вказаної норми, до господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 цього ж Кодексу визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

В даному випадку позивачем не надано до господарського суду належних, в розумінні статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, доказів порушення відповідачем його прав як землекористувача, оскільки позивач не є землекористувачем.

Безпідставними та необґрунтованими є також позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 23664,85 грн.

Позивач не надав доказів того, що відповідач здійснює підприємницьку діяльність на його території (земельній ділянці, яка знаходиться у його користуванні), тобто на території (земельній ділянці) Підприємства споживчої кооперації «Шосткинський ринок».

За таких обставин безпідставним та необґрунтованим є твердження позивача у його позовній заяві, що відповідач перешкоджає позивачеві як «законному користувачеві» земельної ділянки здійснювати свою підприємницьку діяльність на цій частині земельної ділянки, яку самовільно займає відповідач.

З огляду на вищевикладене безпідставним, необґрунтованим є твердження позивача про те, що відповідач зобов'язаний укласти з позивачем договір про надання послуг.

В обгрунтування вимоги про стягнення з відповідача збитків у вигляді упущеної вигоди позивач посилається на статтю 22 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є, зокрема: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Однак, таке обгрунтування у даному випадку є безпідставним, оскільки позивач не надав суду будь-яких доказів, які б підтверджували порушення прав позивача зі сторони відповідача.

Відсутні належні докази пропозиції позивача відповідачеві укласти договір, а також відсутній текст договору про надання послуг, який начебто надсилався позивачем відповідачеві з листом № 106 від 03.11.2013 року.

Копія фіскального чеку МВПЗ № 7 м. Шостка Сумської області від 03.12.2013 року про відправлення рекомендованого листа не є належним та допустимим доказом відправлення позивачем відповідачеві 03.12.2013 року саме листа № 106 від 03.11.2013 року з двома примірниками договору про надання послуг, зміст якого (умови) позивачем не наведений.

Оскільки позивач не довів суду свого права на користування земельною ділянкою, на якій розміщена мала архітектурна форма відповідача, то відсутній обов'язок відповідача укласти з позивачем договір про надання послуг з обслуговування торгового місця.

Позивач, як зацікавлена в укладенні договору з відповідачем особа, не звертався до суду з заявою про зобов'язання укласти договір, що він мав би зробити за наявності законних підстав для укладення такого договору.

Позивач не надав суду доказів фактичного надання певного обсягу послуг відповідачеві у певний період на визначену суму.

Позивач не довів суду ні порушення його прав відповідачем, ні заподіяння останнім позивачеві збитків у вигляді упущеної вигоди, а відтак необґрунтованим є його розрахунок суми збитків (упущеної вигоди) від несплати за обслуговування торгового місця відповідача площею 23 кв.м. у розмірі 23664,85 грн. за період з 01.07.2013 року по 04.02.2016 року.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають у зв'язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 18.03.2016 року.

Суддя П.І. Левченко