ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" березня 2016 р.Справа № 916/1162/13

Господарський суд Одеської області

У складі головуючого судді Желєзної С.П.

Судді Петренко Н.Д.

Судді Мостепаненко Ю.І.

Секретаря судових засідань ОСОБА_1

Від позивача (скаржника): ОСОБА_2 за довіреністю серії НВС №179614 від 28.12.2015р.;

Від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю від 02.03.2016р. № Ю-1-6/16

Від органу ДВС: ОСОБА_4 за довіреністю №58 від 16.09.2015р.;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі філії „Морська пошуково-рятувальна служба державного підприємства „Адміністрація морських портів України (вх. № 2-6267/15 від 16.11.2015р.) на дії Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в порядку, передбаченому ст. 121-2 ГПК України, по справі за позовом державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі філії „Морська пошуково-рятувальна служба державного підприємства „Адміністрація морських портів України до державної судноплавної компанії „Чорноморське морське пароплавство про виселення та за зустрічним позовом державної судноплавної компанії „Чорноморське морське пароплавство до державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі філії „Морська пошуково-рятувальна служба державного підприємства „Адміністрація морських портів України про стягнення 13 576 260 доларів США, що еквівалентно 108 515 046,18 грн., та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 18.10.2013р. по справі № 916/1162/13 (суддя Панченко О.Л.) позовні вимоги казенного підприємства „Морська пошуково-рятувальна служба було задоволено, виселено державну судноплавну компанію „Чорноморське морське пароплавство із займаних нежитлових приміщень (кімнат) № 101, 102, 103, 104, 105, 106, 107, 108, 109, 110, 111, 117, 213, 214, 215, 324, 325, 326 адміністративного будинку по вул. Ланжеронівська, 1, в м. Одесі, зустрічний позов державної судноплавної компанії „Чорноморське морське пароплавство було залишено без розгляду..

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 11.12.2013р. рішення господарського суду Одеської області від 18.10.2013р. по справі № 916/1162/13 було скасоване в частині залишення без розгляду зустрічного позову державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство" і направлено справу в цій частини до господарського суду Одеської області для подальшого розгляду, в решті вказане рішення було залишене без змін.

На підставі ухвал від 06.02.2014р. судом в порядку ст. 25 ГПК України було здійснено заміну сторони по справі казенного підприємства „Морська пошуково-рятувальна служба, його правонаступником державним підприємством „Адміністрація морських портів України в особі філії „Морська пошуково-рятувальна служба державного підприємства „Адміністрація морських портів України (далі по тексту ДП „Адміністрація морських портів України).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.05.2014р. по даній справі (головуючий суддя Цісельський О.В., суддя Зайцев Ю.О. та суддя Гут С.Ф.) зустрічний позов державної судноплавної компанії „Чорноморське морське пароплавство (далі по тексту ДСК „Чорноморське морське пароплавство) було залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

16.11.2015р. на адресу суд надійшла скарга ДП „Адміністрація морських портів України на дії Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, у відповідності до якої скаржник просить суд скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 28.01.2015р. та зобовязати вказаний орган державної виконавчої служби виконати рішення господарського суду Одеської області від 18.10.2013р. по справі № 916/1162/13 та виселити ДСК „Чорноморське морське пароплавство із займаного приміщення. Вказана скарга була прийнята до розгляду колегією суддів у складі ОСОБА_5, суддя Мостепаненко Ю.І. та суддя Петренко Н.Д. Також, скаржник просив суд поновити йому строк на подання вказаної скарги, проте вказане питання не вирішувалось складом суду, який прийняв скаргу до розгляду.

У звязку із перебуванням головуючого судді Гуляк Г.І. на лікарняному, що могло мати наслідком порушення процесуальних строків розгляду скарги, за результатами проведеного на підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Одеської області №27 від 11.01.2016р. повторного автоматичного розподілу вищезазначену скаргу було передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Желєзна С.П., суддя Мостепаненко Ю.І. та суддя Петренко Н.Д.

Під час розгляду вищезазначеної скарги ДП „Адміністрація морських портів України підтримало вимоги поданою ним скарги.

В свою чергу, відповідач та Другий Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції проти задоволення скарги заперечували з мотивів її необґрунтованості.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

Відповідно до поданої ДП „Адміністрація морських портів України заяви, наказ господарського суду Одеської області від 24.12.2013р. по справі № 916/1162/13 про виселення ДСК „Чорноморське морське пароплавство із нежитлових приміщень (кімнат) №№ 101, 102, 103, 104, 105, 106, 107, 108, 109, 110, 111, 117, 213, 214, 215, 324, 325, 326 адміністративного будинку по вул. Ланжеронівська, 1, в м. Одесі, був предявлений до виконання до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. При цьому, у заяві зазначено, що боржник добровільно звільнив всі зазначені у виконавчому документі приміщення, окрім приміщення під номером № 326.

Постановою від 11.12.2014р. Другим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було відкрите виконавче провадження ВП № 45825014 із примусового виконання вищезазначеного наказу, надано боржнику 15 денний строк для добровільного виконання рішення суду.

З метою перевірки фактичного виконання боржником вимог виконавчого документу, державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1. За результатами перевірки фактичного виконання рішення суду державним виконавцем встановлено, що всі зазначені у виконавчому документі приміщення, в тому числі і приміщення № 326, самостійно звільнені з боку ДСК „Чорноморське морське пароплавство, про що було складено акт державного виконавця від 29.12.2014р. в присутності двох понятих. Аналогічні обставини також встановлені актом державного виконавця від 28.01.2015р., що складений в присутності двох понятих та представника боржника.

У звязку з викладеним, приймаючи до уваги повне виконання боржником вимог виконавчого документу, Другим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 45825014 на підставі п. 8 ч.1 ст. 49 Закону України „Про виконавче провадження.

Звертаючись до суду із даною скаргою, ДП „Адміністрація морських портів України наголошувало на тому, що процесуальний строк її предявлення було пропущено із поважних причин, оскільки скаржник несвоєчасно дізнався про оскаржувані дії державного виконавця, на підтвердження чого надано наступні документи.

Так, 21.01.2015р. ДП „Адміністрація морських портів України було подано до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції заяву про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження із примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 24.12.2013р. по справі № 916/1162/13. Після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження скаржником було подано начальнику Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції заяву із вимогою про вжиття термінових заходів щодо виконання вищезазначеного виконавчого документу у повному обсязі.

В подальшому, ДП „Адміністрація морських портів України було подано начальнику Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції скаргу, викладену у листі від 09.04.2015р. за вих. № 3/22/765-15, на бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні № 45825014, яка полягає у не виселенні боржника із приміщення № 326, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1. Аналогічна за змістом скарга була подана начальнику Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 09.07.2015р. № 1/22/1480-15.

У відповідь на подані скарги ДП „Адміністрація морських портів України були надані відповіді (Другим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 22.04.2015р. за вих. № В-12-225/9959 та Управлінням державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області від 12.08.2015р. за вих. № 09.2-7183/25748/09.2-14), згідно яких скаржника було повідомлено про факт закінчення виконавчого провадження із примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 24.12.2013р. по справі № 916/1162/13 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України „Про виконавче провадження у звязку із повним виконанням рішення боржником.

Після отримання вказаних відповідей, 06.10.2015р. ДП „Адміністрація морських портів України було подано до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції заяву про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження № 45825014, після чого скаржником і було отримано примірник оскаржуваної постанови та документи, на підставі яких вона була винесена.

Положеннями ст. 121-2 ГПК України визначено, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Згідно зі ст. 53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Про відновлення пропущеного строку зазначається в рішенні, ухвалі чи постанові господарського суду.

В свою чергу, у п. 8 розяснень Президії Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України від 28.03.2002 р. N 04-5/365 наголошено, що встановлений у частині першій статті 121-2 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску.

У п. 9.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України від 17 жовтня 2012 року N 9 (з наступними змінами та доповненнями) зазначено наступне. Встановлений у частині першій статті 121 2 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання. Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на статті 53 і 121 2 ГПК судом без виклику сторін виноситься ухвала. Якщо ж скаргу було подано з пропуском згаданого строку без заяви про його відновлення, суд без виклику сторін виносить ухвалу про залишення скарги без розгляду, що не перешкоджає повторному поданню скарги із заявою про відновлення строку такого подання.

При цьому у вирішенні питання про відновлення пропущеного строку подання скарги на бездіяльність органу Державної виконавчої служби у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення, поданої більш як через десять днів після закінчення визначеного законом строку здійснення виконавчого провадження, господарський суд має, як правило, виходити з неможливості такого відновлення. Наведене ґрунтується на тому, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Приймаючи до уваги контроль з боку стягувача за ходом виконавчого провадження із примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 24.12.2013р. по справі № 916/1162/13, що укладалось у предявленні ним заяв та скарг з приводу невиселення ДСК „Чорноморське морське пароплавство із приміщення № 326, що зазначене у виконавчому документі, а також враховуючи отримання скаржником примірника оскаржуваної постанови та документів, на підставі яких вона була винесена, лише після ознайомлення із матеріалами справи після подання 06.10.2015р. відповідної заяви державному виконавцю, господарський суд доходить висновку про поважність причин пропуску ДП „Адміністрація морських портів процесуального строку на предявлення даної скарги. З огляду на відсутність імперативних обмежень закону щодо заборони відновлення процесуальних строків для подання скарг на підставі ст. 121 2 ГПК України, керуючись ст. 53 ГПК України господарський суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви ДП „Адміністрація морських портів України та поновлення останньому процесуального строку для звернення до суду із даною скаргою.

При цьому, вирішуючи питання про обгрунтованість поданої скарги, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно зі ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зокрема здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Положеннями ч.ч. 1 4 ст. 78 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець перевіряє стан виконання рішення про виселення боржника на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. У разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виконує його примусово. Державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника про день і час примусового виселення. Боржник вважається повідомленим про примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи за іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, повідомленого про день і час виселення, під час виконання рішення не є перешкодою для виконання рішення. Виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Під час розгляду даної скарги судом було здійснено вихід за місцезнаходженням спірного приміщення, під час чого було встановлено наступне. Так, приміщення № 323 загальною площею 68,8 кв.м. розділене на приміщення № 323/15, 323/16, 323/17 та 323/18 та має одні вхідні двері, на яких наклеєна нумерація 323 326. На вимогу суду представником стягувача не було надано документів, на підставі яких здійснювалась така нумерація приміщень. При цьому, ДСК „Чорноморське морське пароплавство має спеціальний дозвіл на провадження діяльності, повязаної з державною таємницею, виданий Управлінням Служби безпеки України в Одеській області строком до 10.12.2016р. Діяльність з таємними документами провадиться в кабінеті № 323. Кабінет № 323 є режимним і здається під охорону як одне ціле. Наведені обставини зафіксовані у протоколі судового засідання від 24.02.2016р.

При цьому, учасниками виконавчого провадження було наголошено, що наклейка із нумерацією спірних приміщень та визначенням їх номерів №№ 323 326 під час постановлення рішення про виселення відповідача та проведення виконавчих дій була відсутня.

При цьому, суд зауважує, що експлікаційний план третього поверху будівлі за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1, містить зовсім іншу нумерацію приміщень, в той час як приміщення під № 323 не зазначене як приміщення, із якого підлягає виселенню відповідач згідно вимог наказу господарського суду Одеської області від 24.12.2013р. по справі № 916/1162/13.

За таких обставин, приймаючи до уваги неможливість доведення позивачем факту зайняття з боку відповідача саме одного із приміщень, зазначених у наказі господарського суду Одеської області від 24.12.2013р. по справі № 916/1162/13, а також враховуючи відсутність ознак перебування ДСК „Чорноморське морське пароплавство у будь-яких інших приміщеннях за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1, суд доходить висновку про те, що у державного виконавця були наявні всі правові підстави для закінчення виконавчого провадження № 45825014 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України „Про виконавче провадження у звязку із самостійним виконанням боржником вимог виконавчого документу.

У звязку з викладеним, вимоги скарги ДП „Адміністрація морських портів України в частині скасування постанови Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про закінчення виконавчого провадження від 28.01.2015р. ВП № 45825014 задоволенню не підлягають. Як наслідок, також не підлягають і задоволенню вимоги скаржника про зобовязання вказаного органу державної виконавчої служби виконати рішення господарського суду Одеської області від 18.10.2013р. по справі № 916/1162/13 та виселити ДСК „Чорноморське морське пароплавство із займаного приміщення.

Підсумовуючи вищевикладене, скарга ДП „Адміністрація морських портів України на дії Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, подана в передбаченому ст. 121-2 ГПК України порядку, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні скарги (вх. № 2-6267/15 від 16.11.2015р.) на дії Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції державному підприємству „Адміністрація морських портів України в особі філії „Морська пошуково-рятувальна служба державного підприємства „Адміністрація морських портів України відмовити.

Відповідно до ст. 106, 121-2 ГПК України ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби можуть бути оскаржені в апеляційному та касаційному порядку.

Головуючий суддя С.П. Желєзна

Суддя Ю.І. Мостепаненко

Суддя Н.Д. Петренко