ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016 року Справа № 904/3253/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Дмитренко Г.К.- доповідач

суддів: Виноградник О.М., Джихур О.В.

при секретарі: Ситниковій М.Ю.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, протокол загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю " Євроз"язок" № 1 від 10.08.04 р., директор;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № ББУ/ПУ216/СЛ/15 від 10.12.2015 р., представник;

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2015 року у справі № 904/3253/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Єврозв`язок, м.Харків

до публічного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля, м.Павлоград Дніпропетровської області

про стягнення 224043 грн. 94 коп.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 11.02.2016 року по 15.03.2016 року (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2015 року (суддя Дубінін І.Ю.) з публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Єврозв'язок" стягнуто 174252 грн. основного боргу, 8712 грн. 60 коп. пені, 39210 грн. 40 коп. інфляційних втрат, 1868 грн. 94 коп. 3% річних, 4 480 грн. 88 коп. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, публічне акціонерне товариство ДТЕК Павлоградвугілля звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення скасувати, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права. В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство ДТЕК Павлоградвугілля зазначає, що прострочка виконання зобовязання з оплати повинна відраховуватись від дати, вказаної представником покупця на видаткових накладних про прийняття товару, однак, розраховуючи суму позову, позивач виходив не з дати, яка повинна бути зазначена представником покупця, а з дати видаткової накладної, яка є реквізитом документу. Крім того скаржник спростовує висновок суду першої інстанції про те, що проставлення дати представником покупця у видатковій накладній є необовязковим, посилаючись при цьому на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 10.09.2015 року у справі № 922/2750/15. Відповідач вважає, що товариством з обмеженою відповідальністю Єврозв`язок не виконано зобовязання з поставки продукції разом з товаросупровідними документами, що є порушенням п.п. 2.4., 4.2 договору, невиконання яких тягне за собою наслідки, передбачені п.4.5 договору, де зазначено, що покупець вправі затримати оплату за продукцію при неподанні постачальником документів, надання яких є обовязковим в силу договору, при цьому покупець не несе відповідальності за таку затримку оплати. Порушення п.п. 2.4., 4.2 договору, на думку публічного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля, свідчить про те, що поставка продукції зі сторони позивача є невиконаною.

Товариство з обмеженою відповідальністю Єврозв`язок у відзиві на апеляційну скаргу просить в її задоволенні відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін. У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що видаткова накладна не є документом, на якому в обовязковому порядку представник покупця має проставити дату. Позивач вважає, що пунктом 4.7 договору визначені конкретні товаросупровідні документи, на яких представником покупця має бути вказана дата, а саме видаткова накладна (у разі поставки товару автомобільним транспортом) та залізнична накладна (у разі поставки товару залізничним транспортом). Товариство з обмеженою відповідальністю Єврозв`язок стверджує, що товар був поставлений покупцю без залучення вантажного відділення залізниці та автомобільного транспорту. Позивач також вважає, що покупець, приймаючи товар у власність, погодився з датою видаткової накладної і жодних зауважень щодо кількості, якості, асортименту та комплектності обладнання та оформлення документів не надав, товар постачальнику не повернув, а отже претензії відповідача щодо ненадання повного комплекту документів в пункт призначення при отриманні товару є безпідставними.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, судова колегія вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

05.08.2014 року між публічним акціонерним товариством ДТЕК Павлоградвугілля (покупець, відповідач) і товариством з обмеженою відповідальністю Єврозв`язок (постачальник, позивач) укладено договір поставки № 631-ПУ.

За п.1.1 договору в порядку та на умовах, передбачених даним договором, постачальник зобовязується поставити у власність покупця продукцію та/ або обладнання виробничо-технічного призначення в асортименті, кількості, у строки, за ціною та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами у даному договорі та специфікаціях, які є невідємною частиною даного договору. Постачальник зобовязується виконати монтажні та пуско-налагоджувальні роботи продукції, яка поставляється, перелік, обєм та строки виконання яких узгоджуються у відповідних специфікаціях, які є невідємною частиною даного договору.

Пунктом 4.1 договору поставки встановлено, що поставка продукції здійснюється в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками та у строки, узгоджені сторонами у специфікаціях до даного договору.

Умови поставки продукції DDP, згідно Інкотермс - 2010, з урахуванням умов та застережень, які містяться у даному договорі та/або відповідних специфікаціях до договору (п.4.2 договору).

Згідно п.4.7 договору датою поставки вважається дата, зазначена представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником.

При поставці автомобільним транспортом датою поставки вважається дата, зазначена представником покупця на видатковій накладній.

При поставці залізничним транспортом датою поставки вважається дата, зазначена на залізничній накладній, яка свідчить про прибуття продукції на залізничну станцію призначення (згідно місця призначення поставки).

У відповідності з п. 4.8 договору зобовязання постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції в розпорядження покупця в узгоджене місце призначення поставки в асортименті, кількості, у строки, з якісними характеристиками, погодженими сторонами у договорі та специфікаціях до договору. Зобовязання покупця вважаються виконаними з моменту прийняття та оплати поставленої продукції.

Відповідно п. 5.1 договору поставки загальна сума договору визначається загальною сумою всіх специфікацій, які є невідємною частиною даного договору. У випадку відхилення кількості фактично поставленої продукції від узгодженої до поставки кількості, загальна вартість договору змінюється пропорційно кількості фактично поставленої продукції з розрахунку її ціни, зазначеної у відповідних специфікаціях до договору.

У будь-якому випадку загальна орієнтовна сума договору не повинна перевищувати суму, еквівалентну 36000000 з ПДВ на дату укладення договору.

Ціни на продукцію, яка поставляється постачальником, встановлюються сторонами у відповідних специфікаціях до договору (п.5.2 договору).

Шляхом підписання специфікацій сторони узгодили найменування, кількість, ціну товару, строк, умови поставки товару, умови оплати товару та інші умови поставки товару.

Згідно специфікацій до договору поставки товару позивач зобов'язався поставити відповідачу товар, а саме:

- за специфікацією від 05.08.2014 року на загальну суму 60636 грн. (у т.ч. ПДВ 20106 грн.) (а.с. 26).

У п. 2 згаданої специфікації сторони узгодили, що постачальник приймає на себе зобовязання виконати роботи з монтажу та наладці продукції, яка постачається за даною специфікацією. Вартість робіт, які виконуються постачальником по даній специфікації до договору, складає 3360 грн., крім того ПДВ 20 % - 672 грн., всього 4032 грн.

- за специфікацією від 26.09.2014 року на загальну суму 95904 грн. (у т.ч. ПДВ 15984грн.) (а.с. 34).

Відповідно п. 2 цієї специфікації постачальник приймає на себе зобовязання виконати роботи з монтажу та наладці продукції, яка постачається за даною специфікацією. Вартість робіт, які виконуються постачальником по даній специфікації до договору, складає 11400 грн., крім того ПДВ 20 % - 2280 грн., всього 136802 грн. Загальна вартість по специфікації 109584 грн. з ПДВ.

У п. 5 специфікацій від 05.08.2014 року та від 26.09.2014 року до договору поставки від 05.08.2014 року № 631-ПУ зазначено, що по факту виконання робіт сторони підписують акт приймання-передачі виконаних робіт.

Товариство з обмеженою відповідальністю Єврозв`язок виставило публічному акціонерному товариству ДТЕК Павлоградвугілля рахунки від 06.08.2014 року №3745 на суму 64668 грн. та від 10.10.2014 року №4196 на суму 109584 грн. на оплату продукції, поставленої за договором від 05.08.2014 року №631-ПУ, та робіт із встановлення обладнання (а.с. 27, 35).

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв на підставі довіреності від 12.08.2014 року № 219401/Д, виданої ОСОБА_3, та довіреності від 08.10.2014 року №483, виданої ОСОБА_4 (а.с. 30, 38), товар на суму 156540 грн. (у т.ч. ПДВ), що підтверджується видатковими накладними від 19.08.2014 року № 1119 на суму 60636 грн., від 24.10.2014 року № 1477 на суму 95904 грн. (а.с. 29, 37) та податковими накладними від 19.08.2014 року № 111, від 24.10.2014 року №117(а.с. 33, 41).

Також на виконання умов договору позивач виконав роботи зі встановлення обладнання з виїздом на територію замовника на загальну суму 17712 грн., що підтверджується актами надання послуг від 19.08.2014 року № 1120 та від 24.10.2014 року № 1478, які підписані обома сторонами, при цьому в актах відображено, що замовник - публічне акціонерне товариство ДТЕК Павлоградвугілля претензій по обєму, якості та строкам виконання робіт не має (а.с. 31, 39).

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство ДТЕК Павлоградвугілля посилається на те, що перелічені вище видаткові накладні не є належними доказами передачі товару, оскільки не містять дати прийняття товару, яка повинна зазначатись представником покупця.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, обладнання, яке вказано у видаткових накладних від 19.08.2014 року № 1119 та від 24.10.2014 року № 1477, на дату їх підписання вже було передано публічному акціонерному товариству ДТЕК Павлоградвугілля, про що свідчать акти приймання-передачі обладнання №№ 1,2 (а.с. 28, 36), які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств. В даних актах дата передачі обладнання зазначена саме представником покупця, відповідно 08.08.2014 року та 24.10.2014 року.

Згідно п.4.7 договору поставки датою поставки вважається дата, зазначена представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником.

Відповідно пояснень товариства з обмеженою відповідальністю Єврозв`язок, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, «за специфікацією від 05.08.2014 року обладнання було доставлено фахівцями постачальника у м.Павлоград і передано представнику покупця 08.08.2014 року згідно акту приймання-передачі обладнання №1, який супроводжував товар і в якому представник покупця проставив дату приймання товару. Відрядження було здійснено згідно наказу від 07.08.2014 року, про що свідчить посвідчення про відрядження від 08.08.2014 року №ЕС-0000061, в якому дата прибуття фахівця постачальника на територію покупця засвідчена представником покупця (а.с. 143, 144, 145).

Роботи з монтажу обладнання виконувались в термін з 08.08.2014 року по 19.08.2014 року і були прийняті представником публічного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля 19.08.2014 року за актом надання послуг № 1120. Само обладнання перейшло у власність покупця 19.08.2014 року згідно видаткової накладної № 1119 до моменту підписання акту здачі-приймання робіт. Таким чином, до дати, яка зазначена на видатковій накладній, обладнання вже 12 днів знаходилось на території покупця. Отже видаткова накладна від 19.08.2014 року № 1119 не могла бути товаросупровідним документом при доставці товару, оскільки на момент доставки обладнання її ще не було складено.

За специфікацією від 26.09.2014 року №2 обладнання було доставлено фахівцями постачальника у м.Павлоград 20.10.2014 року. Відрядження були здійснені згідно наказу від 10.10.2014 року, про що свідчать посвідчення про відрядження від 20.10.2014 року №ЕС-0000085 і № ЕС-0000086, в яких дата прибуття фахівців постачальника на територію покупця засвідчена представником покупця (а.с. 146, 147, 148).

Роботи з монтажу обладнання виконувались з 20.10.2014 року по 24.10.2014 року і були прийняті представником покупця 24.10.2014 року згідно з актом № 1478. Таким чином обладнання вже 5 днів знаходилось в м. Павлограді. Само обладнання було передано у власність покупцю згідно видаткової накладної № 1477 також 24.10.2014 року, до моменту підписання акту здачі-приймання робіт, а на акті прийому-передачі обладнання від 24.10.2014 року № 2 дата передачі обладнання зазначена саме представником покупця. Отже видаткова накладна від 24.10.2014 року № 1477 не могла бути товаросупровідним документом при доставці товару, оскільки на момент доставки обладнання її ще не було складено».

В силу ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Вищезазначеним вимогам відповідають наявні у матеріалах справи видаткові накладні від 19.08.2014 року № 1119 та від 24.10.2014 року № 1477, які засвідчують факт здійснення господарської операції.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 року № 168/704, та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Крім того колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутність на видаткових накладних дати, проставленої представником покупця, є підставою вважати, що останній погоджується з тим, що датою поставки є дата видаткової накладної.

З огляду на викладене, позивач належним чином виконав свої договірні зобов'язання, передавши відповідачу товар та виконавши роботи зі встановлення обладнання на загальну суму 174252 грн.

Згідно п. 1.2 договору покупець зобовязується прийняти та оплатити продукцію, яка постачається у його власність, у відповідності до умов даного договору.

У п. 5.4 договору вказано, що розрахунки за продукцію, яка постачається постачальником по даному договору, здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 (пяти) робочих днів з 60 календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 даного договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Пунктом 6 специфікації № 1 до договору визначено, що покупець здійснює оплату виконаних робіт протягом 5 (п'яти) робочих днів з 60 календарного дня з дати підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі виконаних за даною специфікацією робіт.

Пунктом 6 специфікації № 2 до договору встановлено, що покупець здійснює оплату виконаних постачальником за даною специфікацією робіт протягом 5 (п'яти) робочих днів з 60 календарного дня з дати поставки відповідної продукції.

Товариство з обмеженою відповідальністю Єврозв`язок виконало свої зобовязання з поставки продукції та проведенню робіт зі встановлення обладнання, які відповідач, в порушення умов договору, не оплатив, у звязку з чим прострочив виконання грошового зобовязання на загальну суму 174252 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з вимогою від 11.03.2015 року №69, в якій, у звязку з простроченням терміну оплати вартості продукції та наданих послуг, вимагав здійснити оплату заборгованості, 5 % неустойки та пеню (а.с.42). Ця вимога була отримана представником публічного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля 26.03.2015 року, що вбачається із штампу про отримання, який проставлений на першій сторінці даної вимоги, однак відповіді на неї відповідачем надано не було.

Як зазначає позивач, на дату подання позовної заяви заборгованість у сумі 174252 грн. публічним акціонерним товариством ДТЕК Павлоградвугілля не погашена, тому товариство з обмеженою відповідальністю Єврозв`язок звернулось до господарського суду з вимогою щодо примусового стягнення з відповідача 174252 грн. заборгованості, а також 8712 грн. 60 коп. пені, 39210 грн. 40 коп. інфляційних втрат та 1868 грн. 64 коп. 3% річних.

Доказів погашення вищезазначеної заборгованості публічним акціонерним товариством ДТЕК Павлоградвугілля не надано, у звязку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 174252 грн. основного боргу обґрунтовано визнані судом першої інстанції такими, що підлягають задоволенню.

За своєю правовою природою договір поставки від 05.08.2014 рок № 631-ПУ поєднує у собі елементи договору поставки та договору підряду.

Статтею 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1. ст. 837 Цивільного кодексу України).

Частинами 1,7 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності із ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України).

В силу ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності із ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що позивачем порушено умови п.2.4, 4.2 договору в частині поставки продукції разом з товаросупровідними документами, що є підставою для затримки покупцем оплати продукції відповідно п.4.5 договору поставки.

Пунктом 2.4 договору встановлено, що постачальник зобовязується разом з продукцією надати покупцю технічну документацію на кожен вид продукції, яка постачається, або зазначити офіційні видання, в яких можливо ознайомитись з даною документацією.

Згідно п.4.3 договору постачальник зобовязаний надати покупцю за актом приймання-передачі, підписаним уповноваженими представниками сторін, наступні документи:

- рахунок;

- видаткову накладну;

- відповідні товаросупроводжувальні документи (залізничну/ товарно-транспортну);

- сертифікат якості завода-виробника та/або паспорт;

- сертифікат відповідності (у випадку, якщо продукція підлягає обовязковій сертифікації);

- дозвіл Держгірпромнагляду (у випадку, якщо отримання даного документу обовязкове згідно нормам діючого законодавства);

- інструкцію з експлуатації ( у випадку, якщо даний документ передбачений);

- технічну документацію, передбачену п. 2.4 даного договору.

Документи (крім податкових накладних) постачальник зобовязується надати покупцю разом з отриманою продукцією.

У п. 2.5 договору вказано, що поставка продукції, яка підлягає сертифікації, проводиться тільки за наявністю таких сертифікатів. У випадку відсутності сертифікатів, продукція підлягає поверненню.

Зобов'язання постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції в розпорядження покупця в узгоджене місце призначення поставки в асортименті, кількості, в строк, з якісними характеристиками, погодженими сторонами в договорі і специфікації до договору (п. 4.8. договору).

Відповідач у скарзі посилається на п. 4.5 договору, згідно якого покупець вправі затримати оплату за продукцію при ненаданні та/або несвоєчасному наданні оригіналів рахунків, податкових накладних, а також інших документів, надання або передача яких постачальником є обов'язковим в силу договору. При цьому покупець не несе відповідальності за таку затримку оплати.

Колегія суддів не погоджується з наведеними доводами відповідача приймаючи до уваги наступне.

З матеріалів справи вбачається, що товар був прийнятий відповідачем без будь-яких претензій та зауважень щодо його кількості, асортименту, якості, комплектності або відсутності необхідних документів, в тому числі сертифікатів, що вбачається з видаткових накладних, наявних у матеріалах справи.

Всі товаросупровідні документи були надані покупцю своєчасно. Факт передачі відповідачеві документів, зазначених у розділі 4 договору, у тому числі і сертифікатів, підтверджується актами прийому-передачі документів від 19.08.2014 року № 1 та від 24.10.2014 року № 2, які підписані з боку покупця без будь-яких претензій та зауважень щодо кількості та оформлення наданих документів (а.с. 32, 40).

У відповідності з пунктом 4.4 договору у випадку поставки продукції без товаросупровідної документації, що тягне неможливість здійснення приймання продукції за кількістю, якістю, асортиментом, комплектністю, покупець має право відмовитися від приймання продукції, яка надійшла. У такому випадку повернення продукції здійснюється в порядку, передбаченому п. 2.5. даного договору.

Згідно ст. 666 Цивільного кодексу України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Відповідач з часу отримання товару не скористався передбаченим нормами ст. 666 Цивільного кодексу України правом встановити постачальнику строк для передачі необхідних документів у разі їх відсутності.

Доказів відмови від договору та повернення товару відповідачем не надано.

У відповідності з ч.1. ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином, оскільки покупець прийняв товар в повному обсязі, без будь-яких зауважень, то посилання відповідача на ненадання постачальником повного комплекту документів в пункт призначення при прийманні товару у власність є безпідставними.

В силу ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.6 ст.231 Господарського кодексу України).

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно частини 2 ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.7. договору поставки від 05.08.2014 року № 631-ПУ передбачено, що у разі несвоєчасної оплати продукції покупець за письмовою вимогою постачальника сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати від вартості своєчасно неоплаченої продукції, однак не більше 5 % від вартості своєчасно неоплаченої продукції. Крім того, покупець відшкодовує всі збитки постачальнику, спричинені затримкою виконання покупцем зобовязань за даним договором.

За розрахунком позивача, який перевірено судом апеляційної інстанції та визнано правильним, сума пені за несвоєчасне виконання відповідачем зобовязання з оплати поставленої продукції становить 8712 грн. 60 коп.

Статтею 625 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За результатами проведеного апеляційним господарським судом перерахунку за період прострочення оплати основного боргу з 25.10.2014 року по 14.04.2015 року з публічного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля підлягає стягненню 1868 грн. 94 коп. 3% річних і за період з листопада 2013 року по березень 2015 року - 39210 грн. 40 коп. втрат від інфляції.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що господарським судом дана правильна юридична оцінка обставинам справи, тому висновки суду є законними, обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2015 року у справі № 904/3253/15 залишити без змін, а скаргу публічного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля без задоволення.

Головуючий суддя Г.К. Дмитренко

Суддя О.М. Виноградник

Суддя О.В. Джихур

повний текст постанови виготовлений 16.03.16р.