РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року Справа № 918/1233/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Мельник О.В. , суддя Розізнана І.В.

при секретарі судового засідання Максютинська Д.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 14-10 від 14.01.2015р.

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 689, від 05.05.2015р.

розглянувши апеляційну скаргу позивача на рішення господарського суду Рівненської області від 01.02.16 р. у справі № 918/1233/15 (суддя Войтюк В.Р.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м.Київ

до Комунального підприємства "Здолбунівкомуненергія" Здолбунівської міської ради

про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за договором купівлі-продажу природного газу в сумі 954 932,83 грн.

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Національна акціонерна компанія компанія "Нафтогаз України" (надалі - позивач) звернулось в господарський суд Рівненської області з позовною заявою (а.с. 2-4) до КП "Здолбунівськомуненергія" Здолбунівської ради (надалі відповідач), в якій просить стягнути 84936,85 грн. річних та 869995,98 грн. інфляційних.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 01.02.16 (а.с. 105-107) в позові відмовлено.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції вказав, що укладанням договору про організацію №45/375-в від 25.11.2015р. сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу 30.09.2011р. №14/2455/11.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки, розрахунки за поставлений природний газ у жовтні 2012р. проведено у порядку та строки, передбачені договором про організацію взаєморозрахунків №45/375-в від 25.11.2015р., правові підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення 869 995 грн. 98 коп. - інфляційних втрат, 84 936 грн. 85 коп. - 3% річних відсутні.

Не погоджуючись із винесеним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою (а.с. 112-116) до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення господарського суду Рівненської області від 01.02.16 року у даній справі скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити.

Апеляційну скаргу позивач обґрунтовує тим, що договір про організацію взаєморозрахунків є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування. При цьому, нарахування інфляційних та річних за поставлений природний газ за період постачання протягом грудня 2012 р. відбувалося у строки з 23.11.13 по 15.07.15 р., тобто у строки, коли фінансування по даним договором не проводилося.

Скаржник стверджує, що договір про організацію взаєморозрахунків не передбачає, що його умови можуть застосовуватися до відносин, які виникли до його укладення, відповідно його дія не може розповсюджуватися на договірні зобов'язання, які мали місце до його підписання.

Позивач вважає, що договором про організацію взаєморозрахунків було передбачено тільки погашення основної заборгованості, не включаючи суму нарахованих позивачем відсотків річних та інфляційних нарахувань.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, а також його повноважний представник в судовому засіданні, проти апеляційної скарги заперечив, оскільки вважає, що посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими.

Зокрема, зазначив, що Договором №45/375-в від 25.11.15 р., сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за поставлений природний газ.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційну скаргу, відзиви на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанцій та вбачається з матеріалів справи 30.09.2011р. між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (продавець) та Комунальним підприємством "Здолбунівкомуненергія" Здолбунівської міської ради (покупець) укладено договір № 14/2455/11 купівлі-продажу природного газу.

За умовами п.1.1 договору Продавець зобов'язався передати у власність Покупцю у VI кварталі 2011р. та у 2012 році імпортований природний газ, а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити його на умовах договору.

Пунктом 6.1 договору визначено, що оплата за природний газ проводиться Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 7.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим Договором;

Договір підписано повноважними представниками та скріплено відбитками печаток сторін.

В подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових угод, якими вносились зміни та доповнення до Договору № 14/2455/11, зокрема: додатковою угодою від 30.09.11р. № 1 сторони окремо визначили ціну за 1000 куб. м природного газу, що використовується для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями (а.с.18); додатковою угодою від 11.10.11 № 2 сторони внесли зміни до пунктів 5.2. статті 5 "Ціна газу" Договору 14/2455/11 (а.с.19); додатковою угодою від 01.08.12 № 3 сторони внесли зміни в п. 2.1 ст. 2 «Кількість та якість газу» та ст.. 12 «Адреси та реквізити сторін» Договору № 14/2455/11 (а.с. 20); додатковою угодою № 4 від 30.10.14 р. сторони доповнили пункт 6.3 абзацом в наступній редакції: "6.3. У разі сплати боргу по неустойці, інфляційним нарахуванням, процентам річних та судовому збору, за даним Договором, покупець повинен обовязково зазначити це в платіжному дорученні" (а.с. 21).

Зазначені додаткові угоди до Договору підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору купівлі-продажу природного газу №14/2455/11 від 30.09.2011р., позивач з жовтня 2011р. по грудень 2012р., передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 3 510 697 грн. 19 коп., що підтверджується актом прийому-передачі природного газу від 31.10.2011р. на суму 1 981 грн. 02 коп., актом прийому-передачі природного газу від 31.10.2011р. на суму 387 427 грн. 53 коп., актом прийому-передачі природного газу від 27.11.2012р. на суму 650 568 грн. 56 коп., актом прийому-передачі природного газу від 30.11.2012р. на суму 987 905 грн. 77 коп., актом прийому-передачі природного газу від 31.12.2012р. на суму 1 482 814 грн. 31 коп.(а.с. 22-26).

Акти прийому-передачі природного газу підписані повноважними представниками та скріплені відбитками печаток сторін.

25.11.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України, Територіальним органом Казначейства у Рівненській області, Департаментом фінансів Рівненської ОДА, Департаментом житлово-комунального господарства, енергетики та енергоефективності Рівненської ОДА, Фінансовим управлінням Здолбунівської РДА, Здолбунівською районною державною адміністрацією, Комунальним підприємством "Здолбунівкомуненергія" Здолбунівської міської ради підписано договір про організацію взаєморозрахунків №45/375-в.

Пунктом 1 договору встановлено, що предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 16 статті 14 та статті 32 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" та постанови КМ України від 04.06.2015 р. №375 "Про затвердження Порядку та умов надання у 2015 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування".

Відповідно до умов вказаного договору сторони дійшли згоди погасити заборгованість КП "Здолбунівкомуненергія" Здолбунівської міської ради перед позивачем за договорами поставки газу у загальному розмірі на суму 1143139,79 грн. за рахунок коштів субвенцій з державного бюджету.

За умовами пункту 13.2 договору №45/375-в від 25.11.2015р. сторони зобов'язались не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості.

Згідно п. 16 та 17 договору, сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договорів. Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Пунктом 14 договору встановлено, що сторони несуть відповідальність за невиконання своїх зобов'язань за договорами відповідно до законодавства України.

На виконання умов пункту Договору №45/375-в, відповідач перерахував ПАТ "НАК "Нафтогаз України" в рахунок погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором від 30.09.2011р. № 14/2455/11 грошові кошти у сумі 2 367 557 грн. 47 коп. Зазначене підтверджується довідкою про операції та довідкою про сальдо.

Стягнення заборгованості за природний газ, поставлений у жовтні - грудні 2012р., штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат нарахованих до 22.01.2013р. на підставі договору від 30.09.2011р. №14/2455/11, вже було предметом розгляду господарського суду Рівненської області по справі №918/1371/14.

Рішення господарського суду Рівненської області від 11.11.2014р. у справі №918/1371/14 в частині стягнення основного боргу за спожитий у грудні 2012р. природний газ не було виконане.

Як підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №25 від 16.12.2015р. КП Здолбунівкомуненергія" перерахувало на рахунок ПАТ "НАК "Нафтогаз України 11 43 139 грн. 72 коп., з призначенням платежу ст. 32 ЗУ Про ДБУ 2015, ПКМУ від 04.06.2015р. №375, дог. від 25.11.15 №45/375-в, пог. заб. за природній газ 2012р. дог. від 29.12.2014р. №14/2455/11 в т.ч. ПДВ 190523, 29 грн.

Невиконання відповідачем взятого на себе обов'язку щодо оплати поставленого природного газу у строки, встановлені п.6.1 Договору купівлі-продажу природного газу від 30.09.2011р. №14/2455/11, слугувало підставою для звернення позивача з позовом про стягнення 954 932 грн. 83 коп., з яких 869 995 грн. 98 коп. - інфляційних втрат, 84 936 грн. 85 коп. - 3% річних, що нараховані на суму заборгованості за природний газ, поставлений у грудні 2012р. за період з 23.01.2013р. по 15.07.2015р.

Аналізуючи встановлені обставини справи, Рівненський апеляційний господарський суд вважає за необхідне враховувати наступні положення чинного законодавства України.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Крім того, вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно врахував положення ст. 193 ГК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України щодо законодавчого визначення поняття зобов'язання, його порушення відповідачем та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов'язання.

Згідно з частиною першою ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог частини першої ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 6.1 договору №14/2455/11 від 30.09.2011р. визначено, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з частиною другою ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми.

З аналізу змісту правових норм вбачається, що обов'язковою умовою стягнення в судовому порядку з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання є встановлений факт прострочення боржником виконання такого зобов'язання.

Апеляційний суд приходить до висновку, що умовами Договору №45/375-в від 25.11.2015р. передбачалися не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості, а також зміна порядку і строку виконання боржником грошових зобовязань перед кредитором, які виникли на підставі Договору № 14/2455/11, тобто уклавши договір №45/375-в від 25.11.2015р. сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу 30.09.2011р. №14/2455/11.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 16.09.2014 у справі № 917/2520/14 та від 01.07.2015 р. у справі № 924/1230/14.

Враховуючи вказане, апеляційний суд звертає увагу на те, що для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст.625 ЦК України у вигляді інфляції та 3% річних, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, відповідно до пункту 16 якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Крім того, апеляційний суд не бере до уваги доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі про те, що заборгованість інфляційних та 3% річних за поставлений природний газ нарахована до моменту підписання договору про організацію взаєморозрахунків, тобто у строки, коли фінансування по даним договором не проводилося, виходячи з наступного.

У разі укладання сторонами у справі з відповідними органами державної влади договору про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію наслідки порушення грошового зобов»язання, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, не застосовуються, оскільки таким договором змінилися строки виконання зобов»язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 10.02.16 р. по справі № 902/1652/13.

А відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 869 995 грн. 98 коп. - інфляційних втрат, 84 936 грн. 85 коп. - 3% річних, оскільки розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені у Договорі №45/375-в від 25.11.2015р, а сторони у пункті 17 цього договору засвідчили, що після виконання договору вони не матимуть одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Враховуючи вказане, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору. Відтак, скаржник, в порушення вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу для задоволення позовних вимог.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно зясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на позивача згідно ст.49 ГПК.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Рівненської області від 01.02.16 р. у справі № 918/1233/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Рівненської області від 01.02.16 р. у справі № 918/1233/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №918/1233/15 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Розізнана І.В.