ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2016 р.Справа № 923/1861/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів Лисенко В.А., Ярош А.І.

при секретарі судового засідання Саломатовій К.А.

за участю представників сторін:

від позивача не зявився;

від відповідача ОСОБА_1 за довіреністю від 30.01.2016 року;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Проектно-будівельна фірма Херсонбуд, м. Херсон

на рішення господарського суду Херсонської області від 22.12.2015 року

у справі № 923/1861/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Херсонобленерго, м. Херсон

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Проектно-будівельна фірма Херсонбуд, м. Херсон

про припинення дій.

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство Енергопостачальна компанія Херсонобленерго, м. Херсон звернулось до господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Проектно-будівельна фірма Херсонбуд, м. Херсон, в якій просило суд припинити дії відповідача, що порушують право позивача на припинення постачання електричної енергії шляхом зобовязання безперешкодного допуску представників Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Херсонобленерго, м. Херсон до електроустановок Публічного акціонерного товариства Проектно-будівельна фірма Херсонбуд, м. Херсон, що знаходиться за адресою Херсонська область, с. З.Порт, вул. Шкільна, 54 для виконання відключення від джерел енергопостачання і пломбування відключеного обладнання, а також компенсувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати за подання позовної заяви.

22.12.2015 року Публічне акціонерне товариство Енергопостачальна компанія Херсонобленерго, м. Херсон уточнило позовні вимоги, вказавши вірну адресу обєкту, на який необхідно забезпечити доступ, а саме: Херсонська область, с. З.Порт, вул. Шкільна, 57.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 22.12.2015 року у справі №923/1861/15 (суддя Литвинова В.В.) позовні вимоги задоволено в повному обсязі, припинено дії Публічного акціонерного товариства Проектно-будівельна фірма Херсонбуд, м. Херсон, що порушують право Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Херсонобленерго, м.Херсон до електроустановок Публічного акціонерного товариства Проектно-будівельна фірма Херсонбуд, м. Херсон, що знаходиться за адресою Херсонська область, с. Залізний Порт, вул. Шкільна, 57 для виконання відключення від джерел енергопостачання і пломбування відключеного обладнання, а також відшкодовано позивачу за рахунок відповідача судовий збір за подання позовної заяви.

Публічне акціонерне товариство Проектно-будівельна фірма Херсонбуд, м. Херсон з рішенням суду не погодилось, тому звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Херсонської області від 22.12.2015 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права та неповним зясуванням всіх обставин справи. Зокрема, на думку скаржника, позивачем до відповідача фактично застосовано подвійну відповідальність, стягуючи за перевищення граничних рівнів споживання електроенергії двократний розмір заборгованості та відключаючи за це саме порушення зобовязання від джерел енергоносіїв.

10.03.2016 року до Одеського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи належним чином засвідчених копій правовстановлюючих документів юридичної особи відповідача та його відокремлених підрозділів. Судовою колегією задоволено клопотання та долучено до матеріалів справи копії наданих документів.

В судовому засіданні, яке відкладалося, представники сторін підтримали свої доводи та заперечення. При цьому, в засідання суду 16.03.2016 року представник позивача не зявився та витребуваних апеляційних судом пояснень не надав, проте направив на електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, яке відхилене судовою колегією у звязку із закінченням строків розгляду справи та відсутністю клопотань в порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України про продовження строків розгляду справи.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для зясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в справі № 923/1861/15 та наданих представниками сторін пояснень.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між Відкритим акціонерним товариством «Енергопостачальною компанією «Херсонобленерго» (Постачальник) та Лікувально-оздоровчим комплексом «Маяк «Акціонерної проектно-будівельної фірми «Херсонбуд» Пансіонат «Прибій» (Споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії від 13.08.2003 року № 151.

Додатковою угодою від 20.08.2009 року до договору про постачання електричної енергії від 13.08.2003 року № 151 внесено зміни до договору та в додатку 1 до додаткової угоди від 20.08.2009 року викладено договір про постачання електричної енергії від 13.08.2003 року № 151 в редакції змін та доповнень.

Відповідно до розділу І договору Постачальник зобовязався продавати електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з дозволеною потужністю 280,0 кВт, а Споживач зобовязався оплачувати Постачальнику вартість виконаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору. Точки продажу електричної енергії зазначаються у Додатку №7 до даного Договору «Однолінійна схема». Приєднана потужність у точці підключення становить 400 кВА, 250 кВА.

За договором Споживач зобовязався, зокрема, дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 цього Договору та режиму роботи електроустановки, зазначеної у Додатку №5 до даного Договору; оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами Додатку №2 до даного Договору; здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережами Постачальника та електроустановками Споживача згідно з Додатком №9 до даного Договору; забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників Постачальника з предявленням службового посвідчення до засобів (систем) обліку електроенергії, вимірювання потужності та контролю показників якості електроенергії (пункти 2.3.2, 2.3.3, 2.3.4, 2.3.5 Договору).

Згідно з пунктом 4.2.2 Договору за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно з вимогами розділу 5 цього Договору, Споживач сплачує Постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величин. При цьому, плата за перевищення договірної величини потужності стягується із споживачів з приєднаною потужністю 150 кВт і більше та середньомісячним споживанням 50 000 кВт год. і більше.

Пунктом 6.1.3 Договору визначено, що електропостачання Споживача може бути обмежено або припинено Постачальником з повідомленням Споживача не пізніше ніж за три робочих дні у разі: відсутності у Споживача персоналу для обслуговування електроустановок; споживання електричної енергії Споживачем після закінчення строку дії цього Договору; недопущення Споживачем посадових осіб органів, на яких покладено відповідні обовязки згідно з чинним законодавством, до власних електроустановок або розрахункових засобів обєктів електроенергії; несплати Споживачем відповідних платежів у терміни, встановлені Додатком №2 до Договору.

Положеннями пункту 9.4 Договору визначено, що цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31 грудня 2009 року. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 06.11.2012 року у справі №5024/1483/2012, яке набрало законної сили, стягнуто з Публічного акціонерного товариства Проектно-будівельна фірма Херсонбуд, м. Херсон на користь Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Херсонобленерго, м. Херсон 179 320 грн. 13 коп. двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величини електричної енергії за липень 2012 року, посилаючись на понаддоговірне споживання електричної енергії за договором про постачання електричної енергії від 13.08.2003 року № 151.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 10.10.2014 року у справі №923/1325/14, яке набрало законної сили, стягнуто з Публічного акціонерного товариства Проектно-будівельна фірма Херсонбуд, м. Херсон на користь Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Херсонобленерго, м. Херсон 158 882 грн. 23 коп. заборгованості за понаддоговірне споживання електричної енергії за серпень 2013 року за договором про постачання електричної енергії від 13.08.2003 року № 151.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 15.06.2015 року у справі №923/764/15, яке набрало законної сили, стягнуто з Публічного акціонерного товариства Проектно-будівельна фірма Херсонбуд, м. Херсон на користь Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Херсонобленерго, м. Херсон 53 424 грн. 32 коп. заборгованості за понаддоговірне споживання електричної енергії за липень 2014 року за договором про постачання електричної енергії від 13.08.2003 року № 151.

У звязку з непогашенням заборгованості за понаддоговірне споживання електричної енергії 21.08.2015 року, 03.09.2015 року та 17.09.2015 року Публічне акціонерне товариство Енергопостачальна компанія Херсонобленерго, м. Херсон звернулось до Лікувально-оздоровчого комплексу «Маяк» Акціонерної проектно-будівельної фірми «Херсонбуд» Пансіонат «Прибій» з повідомленням про його відключення від електромережі через заборгованість. Повідомлення отримані адресатом, про що свідчать відповідні штампи.

02.09.2015 року Публічне акціонерне товариство Проектно-будівельна фірма Херсонбуд, м. Херсон звернулось за захистом своїх прав до Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, який, в свою чергу, листом від 03.09.2015 року №06/265004951 надав Публічному акціонерному товариству Енергопостачальна компанія Херсонобленерго, м. Херсон рекомендації щодо припинення дій, які мають ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Проте, у порушенні провадження у справі Херсонським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України відмовлено.

08.10.2015 року Публічне акціонерне товариство Енергопостачальна компанія Херсонобленерго, м. Херсон звернулось до Лікувально-оздоровчого комплексу «Маяк» Акціонерної проектно-будівельної фірми «Херсонбуд» Пансіонат «Прибій» з повідомленням про його відключення від електромережі через заборгованість. Повідомлення отримано адресатом 13.10.2015 року, про що свідчить відповідний штамп.

Відключення споживача від електромереж до сьогоднішнього часу не відбулося.

Так, Публічним акціонерним товариством Енергопостачальна компанія Херсонобленерго, м. Херсон складено акти від 20.10.2015 року №01-20/10ЕІ та від 21.10.2015 року №01-21/10ЕІ про не допуск представників позивача до власних електромереж для проведення відключення обєкта від електричної мережі. Акти підписані інспектором Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Херсонобленерго, м. Херсон ОСОБА_2, електромонтером ОСОБА_3 та водієм ОСОБА_4 за участю нібито представника споживача куратора ОСОБА_5, який від підпису та отримання копій актів відмовився.

В матеріалах справи є супровіднй лист від 22.10.2015 року №09/05-010756 про нібито направлення вищевказаних актів недопуску начальнику Лікувально-оздоровчого комплексу «Маяк» Акціонерної проектно-будівельної фірми «Херсонбуд», але належних доказів їх поштового відправлення юридичній особі відповідача матеріали справи не містять.

Дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі повторного розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія дійшла висновку про помилковість рішення місцевого господарського суду щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі та його скасування з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права. Під способами захисту права слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та усунення наслідків такого порушення. Після з'ясування фактичних обставин суд може зробити висновок про відповідність заявленої матеріально - правової вимоги способам захисту права і про порушення охоронюваного законом інтересу позивача. У разі встановлення, що заявлені вимоги за своїм змістом не відповідають матеріально-правовим способам захисту права суд приймає рішення про відмову у позові. Підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

За змістом положень частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до якої кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Зазначений перелік способів захисту не є вичерпним, однак у разі порушення цивільного права чи інтересу у позивача виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення. Тобто, позивач повинен обрати саме такий спосіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Пунктом 4 частини 2 статті 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема, припиненням дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Таким чином, вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

При зверненні до господарського суду з відповідним позовом, Публічне акціонерне товариство Енергопостачальна компанія Херсонобленерго, м.Херсон просило суд припинити дії відповідача, що порушують право позивача на припинення постачання електричної енергії шляхом зобовязання безперешкодного допуску представників Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Херсонобленерго, м. Херсон до електроустановок Публічного акціонерного товариства Проектно-будівельна фірма Херсонбуд, м. Херсон. Тобто, способом захисту свого порушеного права позивач обрав припинення дії, яка порушує право.

З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що припинення дії, яка порушує право, як спосіб захисту можливе тільки щодо триваючого цивільного правопорушення. В окремих випадках такий спосіб застосовується як запобіжний засіб.

В даному випадку позивач вбачає порушення права у не допуску його уповноважених представників до власних електромереж для проведення відключення обєкта від електричної мережі.

Пунктом 7.5 Правил користування електричною енергією встановлено, що постачальник електричної енергії (електропередавальна організація або основний споживач за погодженням постачальника електричної енергії) зобов'язаний, попередивши споживача не пізніше ніж за три робочих дні, припинити повністю або частково постачання йому електричної енергії (передачу або спільне використання технологічних електричних мереж), у тому числі на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади, у разі несплати рахунків відповідно до умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами.

Пунктом 6.1.3 договору встановлено, що електропостачання споживача може бути обмежено або припинено постачальником з повідомленням споживача не пізніше ніж за три робочих днів у разі несплати споживачем відповідних платежів у терміни, встановлені Додатком № 2 до даного Договору.

Отже, право на припинення позивачем постачання електричної енергії передбачено діючим законодавством України та умовами договору. Водночас, позивач не звернувся до суду з вимогами про спонукання відповідача до належного виконання договірних зобовязань (тобто, здійснити певні дії, обумовлені законом та договором) а, навпаки, просить суд припинити дії саме відповідача щодо не допуску уповноважених представників електропередавальної організації до електричних мереж, що знаходяться на території відділу структурного підрозділу відповідача.

Приписами пункту 2.3.5, підпункту 5 пункту 8.1, підпункту 15 пункту 10.2 Правил користування електричною енергією передбачено обовязок споживача допустити уповноважених представників електропередавальної організації до електричних мереж, а саме визначено, що постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право на безперешкодний доступ (за пред'явленням службового посвідчення) до електричних установок споживача для проведення технічної перевірки засобів обліку, контролю за рівнем споживання електричної енергії, контрольного огляду електричних мереж від межі балансової належності до точки обліку та технічної перевірки засобів обліку споживача відповідно до умов укладених договорів, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого цими Правилами порядку та умов договору, виконання інших робіт відповідно до договору.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про електроенергетику" споживач забезпечує в установленому законом порядку безперешкодний доступ відповідальних представників енергопостачальника, підприємства, яке здійснює передачу енергії, до власних енергетичних установок для здійснення контролю за рівнем споживання енергії, відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого порядку, а також уповноважених осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики для здійснення державного енергетичного нагляду (контролю) за дотриманням вимог нормативно-правових актів, нормативних документів з питань технічної експлуатації електричних станцій і мереж, енергетичного обладнання і мереж суб'єктів електроенергетики та споживачів енергії в порядку, визначеному Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". У разі перешкоджання доступу зазначених представників та уповноважених осіб до енергетичних установок споживача посадові особи такого споживача несуть відповідальність відповідно до закону.

При цьому, зі змісту частини 1 статті 216 Господарського кодексу України вбачається, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки (частина 1, 2 статті 217 Господарського кодексу України).

Таким чином, чинним законодавством України передбачена можливість захисту порушеного права позивача у випадку неналежного виконання відповідачем його договірних господарських зобовязань у вигляді примусового спонукання до вчинення певних дій, а не вимогою про припинення дій, та ще й шляхом виконання договірного зобовязання, що в даному випадку суперечить одне одному, оскільки примусове виконання договірних зобовязань можливе тільки у випадку бездіяльності відповідача.

Будь-яких доказів зміни позивачем предмету позовних вимог за нормами статті 22 Господарського процесуального кодексу України до початку розгляду справи по суті матеріали справи не містять.

На підтвердження вчинення перешкод представникам позивача у доступі до електричних мереж, Публічне акціонерне товариство Енергопостачальна компанія Херсонобленерго, м. Херсон надало суду акти від 20.10.2015 року №01-20/10ЕІ та від 21.10.2015 року №01-21/10ЕІ про не допуск представників позивача до власних електромереж для проведення відключення обєкта від електричної мережі.

Судова колегія Одеського апеляційного господарського суду не приймає дані акти в якості належного та допустимого доказу вчинення саме відповідачем будь-яких дій по не допуску представників позивача до власних електромереж для проведення відключення обєкта від електричної мережі, оскільки:

- в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження повноважень інспектора Поляк О.В., електромонтера ОСОБА_3 та водія ОСОБА_4 як уповноважених осіб електропередавальної організації для проведення відключення об'єкта від електричної мережі на виконання вказівок керівництва;

- в матеріалах справи немає жодного підтвердження того, що «куратор ОСОБА_5О.» є уповноваженою особою відповідача у відносинах з Публічним акціонерним товариством Енергопостачальна компанія Херсонобленерго, м.Херсон за договором або особою, яка була призначена керівництвом саме юридичної особи відповідача для виконання договірних зобов'язань, враховуючи, що договір було укладено із структурним підрозділом, керівник якого мав право діяти тільки на підставі довіреності від юридичної особи;

- в зазначених актах не вказано взагалі, у чому саме полягали будь-які дії відповідача, про припинення яких позивач просив суд і чи носили вони тривалий характер, що в даному випадку, при обраному позивачем самостійно способу захисту, є обовязковою умовою для можливості задоволення судом такого позову, не зазначено якими доказами підтверджуються саме дії відповідача, а не його бездіяльність, у недопуску працівників позивача до електромереж.

За таких обставин, позивачем не доведено належними та допустимими доказами у розумінні статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України саме вчинення відповідачем будь-яких дій по недопуску представників позивача до власних мереж, які нібито перешкоджають електропередавальній організації у відключенні споживача від мереж з огляду на наявність в даному випадку бездіяльності відповідача щодо виконання умов договору та вимог законодавства.

Отже, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що рішення суду, як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав та свобод людини та здійснення принципу верховенства права, тому місцевий господарський суд при винесенні рішення повинен неухильно дотримуватись у відповідності до норм матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи, які мають бути зясовані шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у справі.

Крім того, право на справедливий суд, передбачене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це, зокрема, право на обґрунтоване рішення. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» від 27.09.2001 року).

Загальними вимогами процесуального законодавства, закріпленими в статтях 32-34, 43, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, визначено обовязковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

У відповідності до приписів пунктів 3, 4 частини 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду України є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального та процесуального права і висновок господарського суду про задоволення позову є таким, що не відповідає обставинам справи. Тому судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Проектно-будівельна фірма Херсонбуд, м. Херсон підлягає задоволенню з мотивів, викладених в постанові апеляційної інстанції, а рішення господарського суду Херсонської області від 22.12.2015 року у справі №923/1861/15 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у позові у зв'язку з недоведеністю вимог Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Херсонобленерго, м. Херсон в межах обраного ним способу захисту.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Проектно-будівельна фірма Херсонбуд, м. Херсон на рішення господарського суду Херсонської області від 22.12.2015 року у справі №923/1861/15 задовольнити, рішення господарського суду Херсонської області від 22.12.2015 року у справі №923/1861/15 скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Херсонобленерго, м. Херсон до Публічного акціонерного товариства Проектно-будівельна фірма Херсонбуд, м. Херсон про припинення дій відповідача, що порушують право позивача на припинення постачання електроенергії шляхом зобов'язання безперешкодного допуску представників позивача до електроустановок відповідача.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий суддя ОСОБА_6
Судді ОСОБА_7
ОСОБА_8