ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

21.03.2016 Справа № 912/4910/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на рішення господарського суду Кіровоградської області від 24.02.2016 року у справі №912/4910/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Бобринецької районної державної адміністрації

про визнання недійсним рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 24.02.2016 року у даній справі (суддя Наливайко Є.М.) позов задоволено повністю. Визнано недійсним рішення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у формі листа-повідомлення від 03.12.2015 № ДС-31-11-0.31-9440/22-15 про заперечення у поновленні договору оренди землі від 18 жовтня 2010 року, укладеного між Бобринецькою районною державною адміністрацією та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, зареєстрованого у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" 22 грудня 2010 року за № 26. Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (25030, м. Кіровоград, вул. Академіка Корольова, 26, ідентифікаційний код 39767636) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1), ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 1218 грн судового збору.

Не погодившись з рішенням господарського суду, до апеляційної інстанції звернувся відповідач із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить звільнити його від сплати судового збору та скасувати оскаржуваний судовий акт.

Перевіривши апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на відповідність вимогам статей 94, 95 ГПК України, апеляційний господарський суд дійшов висновку про її повернення з наступних підстав.

За приписом статті 129 Конституції України та статті 22 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини 1 статті 95 ГПК України особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у сторони відсутні.

При зверненні із апеляційною скаргою відповідачем не надано доказів надсилання її копії з додатками на адресу позовача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Бобринецької районної державної адміністрації.

Згідно пункту 4 постанови Пленуму ВГС України від 17.05.2011 року №7, розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв'язку (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), може вважатися належним доказом надсилання іншій стороні у справі копії апеляційної скарги і доданих до неї документів. Доданий до апеляційної скарги реєстр поштових відправлень, поданий в оригіналі або в належній чином засвідченій копії, також може вважатися належним доказом надсилання іншій стороні копії скарги; таким доказом може бути й засвідчений належним чином витяг з відповідного реєстру.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано доказів надсилання її копії іншій стороні (сторонам).

Неповідомлення сторони у справі про звернення з апеляційною скаргою порушує процесуальні права цієї сторони, принципи рівності та змагальності сторін, закріплені ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України.

Крім того, скаржником в порушення вимог частина 3 статті 94 ГПК України не додано до апеляційної скарги доказів сплати судового збору.

При зверненні з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Кіровоградської області від 24.02.2016 року, відповідач просив звільнити його від сплати судового збору, у зв'язку із тим, що Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в апеляційні скарзі зазначає, що воно є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, не є прибутковою організацією, кошти на сплату судового збору відсутні.

Стаття 8 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до пункту 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI ГПК України» від 21.02.2013 року №7 єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

У пункті 3 інформаційного листа Вищого господарського суду України про деякі питання практики застосування Закону України «Про судовий збір» №01-06/2093/15 від 12.11.2015 року зазначено, що питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

Отже, підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування ним майнового стану сторони. Відтак, у розумінні приписів зазначеної норми закону, відстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати може мати місце за наявності виключних обставин та є правом суду, а не обов'язком.

Так, в підтвердження відсутності коштів на сплату судового збору відповідач посилається на постанову Кабінету Міністрів України №65 від 1 березня 2014 року, вказує, що Державна казначейська служба не здійснює проплату платежів на сплату судового збору, оскільки у першочерговому порядку в повному обсязі здійснюються платежі за видатками загального фонду державного бюджету на оплату праці працівників бюджетних установ; нарахування на заробітну плату; придбання медикаментів та перев'язувальних матеріалів; забезпечення продуктами харчування; оплату комунальних послуг та енергоносіїв; обслуговування державного боргу; поточні трансферти населенню; поточні трансферти місцевим бюджетам; оплату послуг та відшкодування витрат адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу; дослідження і розробки, окремі заходи з виконання державних (регіональних) програм, субсидії та трансферти підприємствам, установам та організаціям в частині оплати праці з нарахуваннями, стипендій, оплати комунальних послуг та енергоносіїв; видатками за рахунок коштів резервного фонду бюджету; видатками спеціального фонду державного бюджету на оплату праці працівників бюджетних установ та нарахування на заробітну плату. При цьому представником відповідача не надано жодних доказів в підтвердження відповідного становища Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Відповідно до частини 1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи те, що представником відповідача не надано належних доказів майнового стану, які б свідчили про неможливість сплатити судовий збір, колегія суддів вважає заявлене клопотання про звільнення від сплати судового збору необґрунтованим та безпідставним, а тому відмовляє у його задоволенні.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Апеляційний господарський суд вважає за необхідне довести до відома відповідача, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 97 ГПК України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 частини першої цієї статті, апеляційна скарга може бути подана повторно.

Керуючись статтями 86, 97 ГПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на рішення господарського суду Кіровоградської області від 24.02.2016 року у справі №912/4910/15 повернути без розгляду.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков