ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 р. Справа № 909/1380/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Цюх Г. З., секретаря судового засідання Ломей Л.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного підприємства "ОСОБА_1 Корм", вул.Привокзальна, 3, смт.Гусятин, Тернопільська область, 48236

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Варто", вул. Гоголя, буд. 75, м. Снятин, Івано-Франківська область, 78300

про стягнення заборгованості в сумі 3808770 грн.

за участю:

від позивача: ОСОБА_2 - представник, довіреність від 09.12.15р.

від відповідача: не з"явились,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "ОСОБА_1 Корм" звернулося до господарського суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Варто" заборгованості в сумі 380877,00 грн., в тому числі 305996 грн. основного боргу, 70756, 34 грн. пені та 4124,66 грн. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 22.12.15 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 12.02.16. Ухвалами суду від 12.02.16 та 23.02.16 розгляд справи відкладався.

Представник позивача в засіданні суду подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій відмовився від стягнення 70756, 34 грн. пені та 4124,66 грн. - 3% річних. З врахуванням поданої заяви, просив стягнути 305996 грн. основного боргу.

Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, витребуваних доказів суду не подав, будь-яких заперечень в спростування позовних вимог чи доказу оплати боргу не подав, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - ухвалами від 22.12.15, 12.02.16 та 23.02.16 (докази вручення відповідачу ухвал від 12.02.16 та 23.02.16 містяться в матеріалах справи).

Згідно з п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч. 1 ст. 77 ГПК України.

У відповідності до п.3.14 зазначеної постанови Пленуму ВГСУ нез'явлення представників учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин, якщо її явку судом визнано обов'язковою, може розцінюватися судом як зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч.3 ст.22 ГПК сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

За таких обставин, згідно ст.75 ГПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, враховуючи, що у суду є всі необхідні докази для вирішення спору по суті, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши зібрані докази відповідно до приписів ст. 43 ГПК України, з"ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, судом з"ясовано наступне.

01.06.14 між сторонами у справі укладений договір поставки №10 (далі - договір), у відповідності з умовами пункту 1.1 якого Постачальник (позивач у справі) зобов'язався постачати товар у власність Покупця (відповідачу у справі) для використання його на розсуд останнього, а Покупець зобов'язався приймати вказаний товар та сплачувати за нього на умовах даного договору.

Пунктом 2.1. договору визначено, що предметом поставки за даним договором є наступний товар: кормові добавки, що використовуються у птахівництві та тваринництві.

Відповідно до п. 4.3. договору сторони передбачили, що відповідач здійснює оплату за товар на умовах відстрочки платежу у наступному порядку: 100% вартості кожної партії товару в строк не пізніше 14 календарних днів від дати поставки, в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача.

Так, на виконання умов вищевказаного договору позивачем поставлено відповідачеві товар на загальну суму 342000 грн., що підтверджується видатковими та товаро-транспортними накладними (а.с.12-19).

Поставлений товар відповідачем оплачений частково, в зв"язку з чим заборгованість в сумі 305996 грн., яка визнана відповідачем у акті звірки взаємних розрахунків від 30.06.15 (а.с.20).

Відповідно до ст.15-16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За правилами статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.3. договору сторони передбачили, що відповідач здійснює оплату за товар в строк не пізніше 14 календарних днів від дати поставки, в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно пункту 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовну вимогу щодо стягнення 305996 грн. заборгованості за поставлений товар обгрунтованою і такою, що підлягає до задоволення.

В судовому засіданні представник позивача подав заяву, в якій відмовився від позову в частині стягнення 70756, 34 грн. пені та 4124,66 грн. - 3% річних. Враховуючи те, що відмова від позову є правом позивача і в даному випадку не зачіпає інтереси інших осіб, слід прийняти відмову від позову в цій частині, роз"яснивши наслідки - виключення можливості повторного звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та припинити провадження у справі на підставі норми п.4 ст.80 ГПК України.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Згідно із ч.1, 2 ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право стягувати в доход Державного бюджету України з винної сторони штраф у розмірі до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом на сторону.

Ухвалами суду від 22.12.15 та 12.02.156суд зобов'язував відповідача: представити суду відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову, а також направити копію відзиву позивачу; довідку (витяг) про включення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців на день слухання справи у суді; докази сплати боргу; забезпечити обов'язкову явку повноважного представника в судове засідання.

Відповідач вимог ухвал суду не виконав, про причини їх невиконання суду не повідомив.

Отже, за невиконання вимог суду, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача штраф в розмірі 1700 грн. за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, на нього відповідно до приписів, встановлених ст.49 ГПК України, слід покласти судові витрати, а саме: 5713,15 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.124,129 Конституції України, ст.ст. 179, 193, 230, ГК України, ст.ст. 509, 526, 530, 546, 549, 610, 612, 625, 626, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст.33, 34, 43, 49, 75, п.4 ст.80, ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Приватного підприємства "ОСОБА_1 Корм" до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Варто" про стягнення заборгованості в сумі 3808770 грн. - задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Варто" (вул. Гоголя, буд. 75, м. Снятин, Івано-Франківська область, 78300, код 30895651) на користь Приватного підприємства "ОСОБА_1 Корм" (вул.Привокзальна, 3, смт.Гусятин, Тернопільська область, 48236, код 38795039) - 305996 (триста п"ять тисяч дев"ятсот дев"яносто шість) грн. 00 коп. основного боргу та 5713 (п"ять тисяч сімсот тринадцять) грн. 15 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Варто" (вул. Гоголя, буд. 75, м. Снятин, Івано-Франківська область, 78300, код 30895651) в доход Державного бюджету України - 1700 (одну тисячу сімсот) грн. 00 коп. штрафу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Припинити провадження у справі в частині стягнення 70756, 34 грн. пені та 4124,66 грн. - 3% річних.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

повне рішення складено 15.03.16

Суддя Г.З. Цюх