ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2016 р.Справа № 922/6642/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом Селянське (фермерське) господарство "Фан", с. Сінне 3-я особа - Сіннянська сільська рада с.Сінне
до Головне управління Держгеокадастру у Харківської області, м. Харків 3-я особа - ОСОБА_1 м. Харків, 3-я особа - Відділ Держгеокадасту у Богодухівському районі Харківської області
про визнання договору поновленим
за участю сторін:

позивача -ОСОБА_2ОСОБА_3

3-я особа ( Сіннянська сільська рада )- не з*явилась

відповідача - ОСОБА_4

3-я особа (ОСОБА_1О) - ОСОБА_5

3-я особа ( Відділ Держгеокадасту у Богодухівському районі) - не з*явилась

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2015 року до суду звернулось Селянське (фермерське) господарство "ФАН" ( надалі - позивач) та просить визнати договір оренди землі, укладений між позивачем і Сіннянською сільською радою і зареєстрований 25.10.2000 року в Богодухівському районному відділі земельних ресурсів у книзі реєстрації договорів оренди за № 6 поновленим на той самий строк - 15 років і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором тобто, договором, укладеним між СФГ"ФАН" і Сіннянською сільською радою Богодухівського району Харківської області та зареєстрованим у Богодухівському районному відділі земельних ресурсів у книзі реєстрації договорів 25.10.2000 року за № 6, та стягнути судові витрати в сумі 1827 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що орендодавець не витребував назад земельну ділянку у орендаря, земельна ділянка не передавалась назад за актом приймання - передачі, що в контексті статті 33 Закону України Про оренду землі, на думку позивача, є підставою для поновлення договору оренди землі.

24.02.2016 року позивач надав уточнену позовну заяву та просить суд :

- визнати договір оренди землі, укладений між позивачем і Сіннянською сільською радою і зареєстрований 25.10.2000 року в Богодухівському районному відділі земельних ресурсів у книзі реєстрації договорів оренди за № 6 поновленим на той самий строк - 15 років і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором;

- визнати незаконними та скасувати акти (накази?) Головного управління Держгеокадастру у Харківській області : № 3863-СГ від 27.11.2015 року ; № 3866-СГ від 27.11.2015 року ; № 4086 -СГ від 02.12.2015 року; № 4087 - СГ від 02.12.2015 року;

- застосувати наслідки нікчемності правочинів - договорів оренди землі, укладених 25.12.2015 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_1.:

- щодо оренди земельної ділянки, площею 65,1183 га, кадастровий номер :01:001:0215 ;

- щодо оренди земельної ділянки, площею 52,8817 га, кадастровий номер :02:005:0328; розташованих за межами населених пунктів Сіннянської сільської ради на території Богодухівського району Харківської області , скасувати рішення про їх державну реєстрацію та зобов*язати гр.ОСОБА_1 повернути одержані земельні ділянки державі ( т.2 а.с.2-7).

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на користь Селянського (фермерського) господарства "ФАН" вартість понесених і документально підтверджених СФГ"ФАН" судових витрат.

У відповідності до приписів статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач має право на зміну предмета або підстави позову що може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. Водночас і посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог.

У відповідності до п. 3.11 Пленуму ВСУ за № 18 від 26.12.2011 року " Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції " зокрема статтею 22 ГПК , не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

Суд продовжує розгляд справи з урахуванням збільшених позовних вимог від 24.02.2016 року.

Позивачем, також подана уточнена заява про забезпечення позову в якій заявник просить суд винести ухвалу про заборону ОСОБА_1, що проживає за адресою : 61172, м. Харків, вул. Кубанська, 96 проводити будь-які сільськогосподарські роботи на земельній ділянці площею 65,1183 га ( кадастровий номер :01:001:0215 ) та на земельній ділянці площею 52,8817 га ( :02:005:0328) що розташовані за межами населених пунктів Сіннянської сільської ради на території Богодухівського району Харківської області та користуватися ними, до вирішення господарської справи по суті.

Відповідно до ст. 66 ГПК України заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з ініціативи господарського суду.

У відповідності до Постанови ВГСУ від 26.12.2011, № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову " особа , яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу

Враховуючи, що позивач документальне не обгрунтував подану заяву про забезпечення позову, суд відмовляє у її задоволені.

Відповідач ( головне управління Держгеокадастру у Харківській області ) проти заявлених вимог заперечує та просить суд відмовити у задоволені позовних вимог виходячи з того, що позивач не мав правових підстав для автоматичного продовження користування земельною ділянкою , що є порушенням ст. 33 ч.6 Закону України "Про оренду землі". Клопотання позивача щодо продовження договору оренди землі від 25.10.2000 року , які надійшли до Головного управління 25.11.2015 року не містять додаткової угоди ( т2. а.с.210-214).

Третя особа ( ОСОБА_1О) проти заявлених вимог заперечує та просить суд відмовити у задоволені позовних вимог з посиланням на ті обставини, що у позивача відсутні правові підстави для поновлення договору оренди землі у зв*язку з пропуском строку для такого звернення. Крім того, третя особа у відзиві посилається на зміну орендної плати за землю, самого тексту договору оренди землі та розпорядника землі сільськогосподарського призначення ( т.2 а.с.201- 206).

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення сторін, судом встановлено наступне.

В 1998 році ОСОБА_2 було засноване селянське (фермерське) господарство "ФАН". 25.04.2000 року між Сіннянською сільською радою та Фермерським господарством "ФАН" було укладено договір оренди землі ( т.1 а.с.29-30). У відповідності до предмету договору оренди землі, на підставі рішення сільської ради від 13.03.1999 року позивачу було надано в тимчасове довгострокове користування на умовах оренди, земельну ділянку загальною площею 118 га ріллі з резервного фонду ( п.1.1 договору) . Земельна ділянка надавалася на умовах оренди, строком на 15 років для сільськогосподарського товарного виробництва ( п.1.2 договору). Орендна плата згідно рішення сільської ради від 21.04.2000 року ХІІ сесія ХХІІІ скликання, становила 1 % грошової оцінки землі ( п.2.2 договору). Після закінчення строку договору "Орендар" зобов*язався передати земельну ділянку "Орендодавцю" в повному обсязі. ( п.3.2 договору). Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області 23.10.2000 року. ( т.1 а.с.30 зворотній бік ).

Державна реєстрація договору оренди землі відбулася відповідно до положення нормативно-правового акту , який був чинний на день реєстрації, а саме Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 2073 від 25.12.1998 року.

Додатковою угодою сторони внесли зміни до договору оренди землі, а саме в п.2.2 який виклали в наступній редакції " Орендна плата за використання земельною ділянкою згідно рішення сільської ради від 21.04.2000 року становить 4920,6 грн., щорічно з правом подальшого регулювання орендної плати відповідно до змін чинного законодавства " ( 1 а.с.47).

На підставі укладеного договору, позивач орендував дві земельні ділянки сільськогосподарського призначення, що перебувають у державній власності :

1) перша має площу 65,1183 га, кадастровий номер :01:001:0215

2) друга має площу 52,8817 га, кадастровий номер :02:005:0328

Дані земельні ділянки розташовані за межами населених пунктів Сіннянської сільської ради на території Богодухівського району Харківської області , та мають цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Так, на підставі зазначеного договору, позивач замовив землевпорядній організації технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення ) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості ) , на розроблення якої Держгеокадастром було надано відповідний дозвіл.

25.11.2015 року позивач звернувся з клопотанням до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо поновлення (продовження) договору оренди землі від 25.10.2000 року за № 6 загальною площею 118 га. ( т.1 а.с.49).

24.12.2015 року Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області було розглянуто вказане клопотання та повідомлено заявника про відмову у продовжені договору оренди землі, у зв*язку з закінчення строку дії договору оренди землі ( т.1 а.с.67).

25.12.2015 року між Головним управлінням Держгеокадастру та ОСОБА_1 було укладено два договори оренди землі ( т.1 а.с.207-226). Об*єктом даних договорів стали земельні ділянки з наступними кадастровими номерами, а саме : НОМЕР_1: 01:001:0215 площею 65,1183 га та НОМЕР_1: 02:005:0328 площею 52,8817 га., тобто ті самі ділянки, що є предметом договору оренди, строк якого позивач просить суд визнати продовженим.

Станом на 27.11.2015 року Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області відносно ОСОБА_1 було видано наступні накази :

№ 3863-СГ від 27.11.2015 року "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою " на земельну ділянку площею 65,1183 га із кадастровим номером НОМЕР_1: 01:001:0215 із земель державної власності сільськогосподарського призначення ( т.1 а.с.54 - 55).

№ 3866-СГ від 27.11.2015 року "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою " на земельну ділянку площею 52,8817 га із кадастровим номером НОМЕР_1: 02:005:0328 із земель державної власності сільськогосподарського призначення ( т.1 а.с.56 - 57).

17.02.2016 року ОСОБА_1 заснував фермерське господарство "Лана 2815" про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 20.02.2016 року (т.1 а. с. 62-76).

Згідно статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Таким чином, чинним законодавством України встановлено два режими продовження строку договору оренди землі: в порядку використання орендарем переважного права на продовження договору та в порядку автоматичного продовження існування договірного правовідношення в силу фактичного продовження користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності заперечень.

Судом встановлено, що Селянське (фермерське) господарство "ФАН" після закінчення строку дії договору оренди продовжувало використовувати спірну земельну ділянку та мало намір у подальшому нею користуватись, що підтверджується випискою по рахунку від 28.10.2015 року, 25.11.2015 року та 28.12.2015 року про сплату земельного податку, а також відсутністю акту про повернення земельної ділянки позивачем орендодавцю після спливу строку договору оренди землі від 25.10.2000 р.

Обов'язки землекористувачів визначені статтею 96 Земельного кодексу України. Зокрема, відповідно до ч. 1 згаданої статті землекористувачі зобов'язані: а) забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки; б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; в) своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; д) своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; є) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; є) зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем.

Згідно п. "а" ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Щодо обґрунтування права позивача на звернення до господарського суду з позовними вимогами щодо визнання договору поновленим . Відповідно до положень ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів являється визнання права. Відповідач, зволікаючи з поновленням договору оренди порушує права позивача, відтак ефективним та передбаченим законом способом захисту права є ухвалення судом рішення про поновлення договору (визнання права за позивачем). Відповідно до роз'яснень викладених в п. п. 1.3 та 2.18 постанови пленуму Вищого господарського суду України N 6 від 17.05.2011 р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин": 1.3. У порядку господарського судочинства вирішенню підлягають такі категорії спорів, засновані на положеннях статті 319 ЦК України, глав 27, 29, 33, 34 ЦК України та глави 15 ГК України, розділів III - V ЗК України - що виникають з укладення, зміни, розірвання, виконання договору оренди земельних ділянок, інших договорів користування земельними ділянками.

Враховуючи викладене, господарський суд, задовольняє вимоги про визнання поновленим строку дії договору оренди землі № 6 від 25.04.2000 року раніше укладеного між Селянським (фермерським) господарством "ФАН" та Сіннянською сільською радою Богодухівського району Харківської області , на той же строк - 15 років .

Щодо позовної вимоги про визнання незаконними та скасування наказів Головного управління Держгеокадастру у Харківській області , а саме : № 3863-СГ від 27.11.2015 року ; № 3866-СГ від 27.11.2015 року ; № 4086 -СГ від 02.12.2015 року; № 4087 - СГ від 02.12.2015 року; то вони є похідними від позовних вимог про визнання поновленим договору оренди землі № 6 від 25.04.2000 року раніше укладеного між Селянським (фермерським) господарством "ФАН" та Сіннянською сільською радою Богодухівського району Харківської області.

Відповідно до п. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно п. 2 роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 року № 02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів" підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

В силу вимог частини четвертої статті 4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Земельного кодексу України повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб належать Центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам.

Відповідно до положень пункту 91 статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів України утворює, реорганізовує та ліквідовує відповідно до закону міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, діючи в межах коштів, передбачених на утримання органів виконавчої влади.

Організацію, повноваження та порядок діяльності центральних органів виконавчої влади України визначено Законом України "Про центральні органи виконавчої влади". Частиною 7 статті 5 цього Закону встановлено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, щодо яких набрав чинності акт Кабінету Міністрів України про їх припинення, продовжують здійснювати повноваження та функції у визначених сферах компетенції до завершення здійснення заходів з утворення міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, до якого переходять повноваження та функції міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, що припиняється, та можливості забезпечення здійснення ним цих функцій і повноважень, про що видається відповідний акт Кабінету Міністрів України.

Порядок здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 року N 1074 (надалі - Порядок). Відповідно до пункту 4 цього Порядку орган виконавчої влади утворюється шляхом утворення нового органу виконавчої влади або в результаті реорганізації (злиття, поділу, перетворення) одного чи кількох органів виконавчої влади.

Пунктом 6 Порядку визначено, що права та обов'язки органів виконавчої влади переходять до утвореного органу виконавчої влади у разі перетворення органу виконавчої влади.

Згідно пункту 7 Порядку майнові права та обов'язки органів виконавчої влади у разі їх злиття, приєднання або перетворення переходять правонаступникові на підставі передавального акта, а у разі їх поділу - згідно з розподільчим балансом.

Згідно з пунктом 12 Порядку орган виконавчої влади, утворений в результаті реорганізації, здійснює повноваження та виконує функції у визначених Кабінетом Міністрів України сферах компетенції з дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення таким органом повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється.

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України N 442 від 10.09.2014 року "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" здійснено реорганізацію Державного агентства земельних ресурсів України шляхом перетворення його в Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

В пунктах 5, 6 цієї постанови зазначено: "установити, що центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються.

Права та обов'язки центральних органів виконавчої влади, що ліквідуються, передаються відповідним центральним органам виконавчої влади, на які цією постановою покладено функції з реалізації державної політики у відповідній сфері.

Центральні органи виконавчої влади, що припиняються згідно з цією постановою, продовжують здійснювати повноваження та функції у визначених сферах до завершення здійснення заходів з утворення центральних органів виконавчої влади, яким передаються повноваження та функції центральних органів виконавчої влади, що припиняються.".

25.09.2014 року проведено державну реєстрацію юридичної особи - Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Держгеокадастр) затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року, яким серед основних завдань Держгеокадастру зазначено, зокрема, реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Згідно підпункту 31 пункту 4 цього Положення Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Можливість забезпечення здійснення покладених на Держгеокадастр постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року N 15 "Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру" функцій і повноважень Державного агентства земельних ресурсів, що припиняється, визначена розпорядженням Кабінету Міністрів України "Питання Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" від 31.03.2015 N 294-р.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України N 14 від 03.02.2015 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.02.2015 року за N 177/26622, затверджено Положення про Головне управління Держгеокадастру в області.

Наказом голови Держгеокадастру N 18 від 03.03.2015 року, виданим на підставі підпункту 20 пункту 11 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру затверджене Положення про Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (надалі - Положення).

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року N 5 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" передбачено, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

Враховуючи викладене станом на час прийняття судом рішення, повноваження щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах визначених Земельним кодексом України, на території Харківської області здійснює Головне управління Держгеокадастру у Харківській області.

Щодо позовних вимог про застосування наслідків нікчемності правочинів до договорів оренди землі, укладених 25.12.2015 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_1:

- щодо оренди земельної ділянки, площею 65,1183 га, кадастровий номер :01:001:0215 ;

- щодо оренди земельної ділянки, площею 52,8817 га, кадастровий номер :02:005:0328;

суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Правовим наслідками недійсності правочину, як правило, є двостороння реституція: у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Водночас сторонами не подано суду жодних доказів того, що відповідач фактично вилучив земельну ділянку з володіння позивача й передав її ОСОБА_1 також матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 здійснював виконання укладених ним з відповідачем договорів оренди землі, про застосування наслідків нікчемності яких просить позивач. При цьому акт приймання-передачі земельної ділянки

Суд наголошує, що за змістом ст. 759 Цивільного кодексу України, уклавши договір оренди певного майна, орендодавець позбавляється права володіння та користування цим майном, яке переходить до орендаря, а також істотно обмежується у розпорядженні орендованим майном, адже не може укладати щодо нього правочини чи вчиняти інші юридично значущі дії, які порушують права та законні інтереси орендаря.

За таких умов договір оренди майна, укладений в період дії іншого дійсного договору оренди цього ж майна, раніше укладеного з іншою особою, має бути визнаний недійсним як такий що суперечить закону (ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України). Отже, укладені відповідачем з ОСОБА_1 договори оренди землі від 25.12.2015 року щодо оренди земельної ділянки, площею 65,1183 га, кадастровий номер :01:001:0215, та щодо оренди земельної ділянки, площею 52,8817 га, кадастровий номер :02:005:0328, є недійсними (нікчемними).

Разом з тим, оскільки учасники процесу не довели перед судом, що зазначені договори виконувались їх сторонами, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про застосування до вказаних договорів наслідків їх недійсності, оскільки ці договори відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України не створюють будь-яких правових наслідків. При цьому акт приймання-передачі спірних земельних ділянок відповідачем ОСОБА_1 не може бути визнаний доказом виконання відповідних договорів оренди землі, адже судом встановлено, що спірні земельні ділянки з володіння позивача фактично не вибували, через що акт приймання-передачі спірних земельних ділянок відповідачем ОСОБА_1 є документом, що не оформлює будь-яких дійсних дій сторін й позбавлений будь-якої юридичної сили.

Щодо клопотання позивача про колегіальний розгляд справи, судом встановлено що статтею 4-6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Таким чином питання про необхідність та доцільність призначення колегіального розгляду конкретної справи вирішується судом з урахуванням категорії спору, а також з огляду на конкретні обставини, що свідчать про складність кожної конкретної справи.

Розглянувши матеріали даної справи, суд не вбачає підстави для призначення колегіального розгляду справи .

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 1, 2, 4, 12, 22, 27, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 65, 69, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати договір оренди землі, укладений між Селянським (фермерським) господарством "ФАН" ( , Харківська обл., Богодухівський район, с.Сінне, пров. Східний,буд.13) та Сіннянською сільською радою ( Харківська обл., Богодухівський район, , с. Сінне, вул. Центральна, буд. 14) та зареєстрований 25.10.2000 року в Богодухівському районному відділі земельних ресурсів у книзі реєстрації договорів оренди за № 6, поновленим на тих самих умовах, які були передбачені цим договором при його укладанні, на строк до 25 жовтня 2030 року;

Визнати незаконними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру у Харківській області : № 3863-СГ від 27.11.2015 року ; № 3866-СГ від 27.11.2015 року ; № 4086 -СГ від 02.12.2015 року; № 4087 - СГ від 02.12.2015 року;

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Харківській області ( , м. Харків, майдан Свободи, буд.5 Держпром, 1 під*їзд ) на користь Селянського (фермерського ) господарства "ФАН" ( код 21250570, Харківська обл., Богодухівський район, с. Сінне, пров. Східний,буд.13) судовий збір 2436,00 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 17.03.2016 р.

Суддя ОСОБА_6