РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2016Справа №910/1322/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбіо"

До Приватного підприємства "Діагност-Лаб"

Товариства з обмеженою відповідальністю "Ллайфаб"

Про стягнення 101 629,01 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: Глінський В.М. (дов. № 1 від 28.10.2015)

від відповідачів: не з'явився

В судовому засіданні 02.03.2016 відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28.01.2016 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява 25/01-16 від 25.01.2016 Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбіо" (надалі - позивач) до Приватного підприємства "Діагност-Лаб" (надалі - відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ллайфаб" (надалі - відповідач 2) про стягнення 101 629,01 грн.

Позовні вимоги ограновані тим, що на думку позивача, відповідач 1 неналежним чином виконував взяті на себе зобов'язання за Договором постачання № 81, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 101 629,01 грн. Позовні вимоги до відповідача 2 утворились на підставі договору поруки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2016 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/1322/16, розгляд справи призначено на 17.02.2016.

05.02.2016 через канцелярію суду від представника позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

В судове засідання, призначене на 17.02.2016, представник позивача з'явився.

В судове засідання, призначене на 17.02.2016, представник відповідача-1 не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення за номером 01 3, згідно якого 08.02.2016 представник відповідача отримав поштове відправлення Господарського суду м. Києва з ухвалою про порушення провадження у справі.

В судове засідання, призначене на 17.02.2016, представник відповідача-2 не з'явився, однак, 09.02.2016 через канцелярію суду від представника відповідача відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи без участі його представника.

17.02.2016 ухвалою суду розгляд справи відкладено на 02.03.2016.

В судове засідання, призначене на 02.03.2016, представник позивача з'явився та підтримав позовні вимогу в повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 02.03.2016, представник відповідача-1 не з'явився, однак через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання, призначене на 02.03.2016, представник відповідача-2 не з'явився, однак, 09.02.2016 через канцелярію суду від представника відповідача відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Суд розглянувши клопотання про відкладення розгляду справи відмовив в його задоволенні, у зв'язку з тим, що з ініціативи відповідача-1 судові засідання відкладались, а така поведінка останнього спрямована на штучне затягування судового процесу, а тому суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист праві людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Дії відповідача-1 щодо неявки до суду розцінюються господарським судом як зловживання процесуальними правами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачі повідомленні про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбіо" (далі - Позивач, Постачальник) та Приватним підприємством "Діагност-Лаб" (далі - Відповідач-1, Покупець) був укладений договір постачання № 81 (надалі - Договір-1, належним чином засвідчена копія міститься в матеріалах справи).

Відповідно до умов п.1.1 Договору Постачальник зобов'язується поставити Покупцю товар, найменування та кількість якого вказані у письмових замовленнях Покупця, на умовах, які визначені даним Договором, а Покупець зобов'язується прийняти Товар та оплатити його на умовах даного Договору.

За своєю правовою природою правовідносини, що виникли між сторонами є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 названого кодексу).

На виконання умов Договору, Позивач поставив Продукцію Відповідачеві-1 на загальну суму 189 688,74 грн., що підтверджується видатковими накладними (належним чином засвідчені копії містяться в матеріалах справи).

Відповідачем не було сплачено отриманий товар на загальну суму 83 544,99 грн.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, свого обов'язку щодо оплати товару відповідачем-1 не виконано, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість у розмірі 73 544,99 грн.

З урахуванням наведених положень укладеного сторонами Договору, виходячи з факту отримання товару покупцем за видатковими накладними, строк виконання зобов'язання щодо оплати поставленого і отриманого товару станом на час вирішення спору є таким, що настав.

Таким чином з відповідача-1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 73 544,99 грн.

В забезпечення виконання Договору-1, 10.03.2015 між Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбіо" (далі-Кредитор) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ллайфаб" (далі - Відповідач 2, Поручитель) підписаний договір поруки.

Відповідно до п. 1.1. Договору Поручитель поручається перед Кредитором за виконання обов'язку Приватного підприємства "Діагност-Лаб", щодо оплати вартості товару, поставленого Кредитором за договором постачання № 81 від 01.08.2014, що був укладений між Кредитором та Боржником.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою і заставою. Відповідно до ч. 1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до 4.1,2 ст.554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч. 4 ст.559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Разом з тим, відповідно до п. 4.1 Договору, останній набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками Сторін і діє до 31.12.2015.

Таким чином, станом на момент подання позову до суду 28.01.2016 договір поруки припинив свою дію. Окрім того позивачем не надано жодних доказів звертання до відповідача-2 з претензією щодо стягнення заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо солідарного стягнення з відповідача-2 заборгованість в сумі 73 544,99 грн.. не підлягають задоволенню.

Крім того, позивач на підставі п. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України просить суд стягнути з відповідача на свою користь 18 084,02 інфляційних втрат.

Згідно ст. 229 Господарського кодексу України та ст.625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

Оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача індексу інфляції нарахованого на суму боргу та 3 % річних ґрунтуються на законі (п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов'язання, позовні вимоги позивача в частині стягнення 3 % річних та індексу інфляції нарахованого на суму боргу підлягають задоволенню відповідно до наведеного в позовній заяві розрахунку. При здійсненні перевірки розрахунку індексу інфляції, нарахованих позивачем, судом встановлено, що ним правильно здійснено вказаний розрахунок.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. В задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ллайфаб" - відмовити.

3. Стягнути з Приватного підприємства "Діагност-Лаб" (30000, Хмельницька обл., місто Славута, вулиця Соборності, будинок 32; ідентифікаційний код: 39200001) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбіо" (04080, м. Київ, вулиця Новокостянтинівська, будинок 13/10; ідентифікаційний код 38998824) 73 544 грн. 99 коп. - основного боргу, 18 084 грн. 02 коп. - інфляційних втрат та 1 524 грн. 44 коп. - судового збору.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 11.03.2016

Суддя М.О. Лиськов