ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016 р. Справа №904/7152/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: судді Науменка І.М. - доповідача

суддів: Вечірка І.О., Кузнецова В.О.

секретар судового засідання: Петровська А.В.

Представники сторін:

від позивача: Тищенко Т.А., представник, довіреність № 301015-1/63с;

від відповідача: Багрова Є.О., представник, довіреність № 855-О від 07.03.14

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2015р. у справі №904/7152/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго", м.Краматорськ

до відповідача Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк", м.Дніпропетровськ

про стягнення 145 523,32 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2015р. у справі №904/7152/15 (суддя Петренко Н.Е.) позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго" вартість необлікованої електроенергії внаслідок порушення Правил користування електроенергією в сумі 145 523,32 грн. за актом порушення ПКЕЕ №0004671 від 23.10.2014р. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 910,47 грн.

Обґрунтовуючи вищезгадане рішення, місцевий господарський суд виходив з наявності в матеріалах справи доказів безпідставного користування відповідачем електричною енергією шляхом самовільного підключення до електромереж електроприймачів, електропроводки та електроустановок поза розрахунковим приладом обліку електричної енергії без порушення схеми обліку, без дозволу електропередавальної організації з метою без облікового споживання електроенергії, та, як наслідок, завдання позивачеві матеріальної шкоди.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій називає дане рішення неправомірним, у зв'язку з чим за результатами апеляційного перегляду просить його скасувати та прийняти у справі нове рішення про відмову задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наполягає на тому, що в основу оскаржуваного рішення місцевим господарським судом покладено акт №0004671 від 23.10.2014р., який лише фіксує порушення відповідачем ПКЕЕ, в той же час, останній безспірним чи/або виконавчим документом не являється. Наявність же зазначеного вище порушення господарським судом першої інстанції під час провадження у справі встановлено не було, відтак, на думку відповідача, правові підстави для задоволення позову - відсутні.

В свою чергу, у відзиві на апеляційну скаргу позивач вважає оскаржуване рішення правомірним, прийнятим у відповідності з вимогами чинного законодавства України, у зв'язку з чим просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст.101 ГПК України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Отже, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши пояснення присутніх під час розгляду справи уповноважених представників сторін, колегією суддів встановлено наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, 17.03.2006р. між позивачем та відповідачем було укладено договір про постачання електричної енергії №11/1315 (далі - договір), відповідно до умов п.1 якого позивач продає електричну енергію відповідачу для забезпечення потреб електроустановок відповідача з приєднаною потужністю 159,92 кВт, а відповідач оплачує позивачу вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ) затвердженим в установленому порядку.

Згідно з п.п.3.1.4, 4.2.3 договору, позивач має право вимагати відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок порушення відповідачем умов цього правочину. Зокрема, відповідач сплачує позивачу вартість недоврахованої електроенергії, розраховану виходячи із приєднаної потужності струмоприймачів та кількості годин їх використання відповідно до Методики обчислення обсягу електричної енергії, недоврахованої унаслідок порушення споживачем - юридичною особою Правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 05.12.2001р. №1197, за тарифами, що діяли протягом споживання електричної енергії з порушенням (далі - Методика), у разі таких дій відповідача: - самовільного внесення змін у схеми обліку електроенергії; - пошкодження засобів обліку електроенергії, втручання в їх роботу, зняття пломб з засобів обліку; - споживання електроенергії поза засобами обліку; - інших умов, визначених Методикою.

В свою чергу, в п.4.4 договору зазначено, що у разі виявлення однією із сторін договору порушень іншою стороною умов договору, за які законодавством передбачене застосування санкцій чи які тягнуть за собою збитки, недоотриману продукцію або вигоду тощо, на місці оформлюється двосторонній акт порушень. Акт складається у присутності представників обох сторін договору в двох примірниках. Сторона, дії або бездіяльність якої стала причиною складання акта, має право внести до акта свої зауваження. Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 01.07.2007р., проте, вважається продовженим щорічно на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п.9.4 договору). Таким чином, з огляду на відсутність в матеіралах справи доказів заявлення сторонами про припинення дії договору або перегляд його умов, останній є чинним.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що 23.10.2014р. під час перевірки представниками позивача дотримання відповідачем ПКЕЕ та приписів Закону України "Про електроенергетику", на об'єкті відповідача, що розташований за адресою: м.Маріуполь, вул.Артема, 56, було виявлено порушення п.6.40 ПКЕЕ, а саме: підключення до електромереж електроприймачів, електропроводки та електроустановок поза розрахунковим приладом обліку електричної енергії без порушення схеми обліку.

На підставі п.п.6.38, 6.40, 6.41 ПКЕЕ виявлене порушення було зафіксовано в акті про порушення ПКЕЕ №0004671 від 23.10.2014р.

В свою чергу, за результатами засідання комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕ, оформленого протоколом №32/1 від 20.11.2014р., було прийнято рішення про нарахування відповідачеві за п.п.7 п.2.1 Методики, п.6.40 ПКЕЕ за період з 24.04.2014р. по 23.10.2014р. об'єму недоврахованої електричної енергії в розмірі 103782 кВтч, вартість якої становить 145 523,32 грн. з направленням в адресу ПАТ КБ "ПриватБанк" відповідного повідомлення про оплату№1315 від 20.11.2014р. (а.с.24, 25).

Проте, ПАТ КБ "ПриватБанк" зазначену в повідомленні вартість недоврахованої електричної енергії не оплатив, що стало приводом для звернення позивача до суду за захистом порушеного права та, в подальшому, прийняття господарським судом першої інстанції оскаржуваного рішення від 27.10.2015р. про задоволення позову.

Отже, вирішуючи питання щодо відповідності даного рішення вимогам чинного законодавства України та, як наслідок, обґрунтованості викладених в апеляційній скарзі заперечень, колегія суддів виходила з наступного:

Так, доводи апеляційної скарги ґрунтуються виключно на тому, що в основу оскаржуваного рішення від 27.10.2015р. у даній справі місцевим господарським судом покладено акт №0004671 від 23.10.2014р., який лише фіксує порушення відповідачем ПКЕЕ, в той же час, останній безспірним чи/або виконавчим документом не являється. Наявність же зазначеного вище порушення господарським судом першої інстанції під час провадження у справі встановлено не було, відтак, на думку відповідача, правові підстави для задоволення позову - відсутні.

Разом з цим, з приводу наведених вище доводів колегія суддів вважає за доцільне зазначити наступне:

Дійсно, складений працівниками електропостачальної організації (позивачем) акт №0004671 від 23.10.2014р. про порушення відповідачем Правил користування електричною енергією (ПКЕЕ) є лише фіксацією такого порушення, що і було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил. Таким чином, оскарження лише факту складання такого акту, який не встановлює для споживача будь-яких обов'язків і є різновидом претензії, чинним законодавством, як спосіб захисту прав, не передбачено.

В той же час, колегія суддів зауважує на тому, що зазначений вище акт може бути визнаний, як доказ, під час вирішення іншого спору, зокрема, як у даній справі, при заявленому позові про відшкодування матеріальних збитків у разі безпідставного користування відповідачем електричною енергією шляхом самовільного підключення до електромереж електроприймачів. При цьому, необхідно зазначити, що при вирішенні даного спору суд зобов'язаний дати правову оцінку дійсності цього акту. (Даної правової позиції дотримується Верховний Суд України в рішенні від 30 травня 2012р.).

Отже, як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи місцевим господарським судом акт №0004671 від 23.10.2014р. про порушення відповідачем Правил користування електричною енергією (ПКЕЕ) був визнаний належним доказом вчинення відповідачем спірного правопорушення саме шляхом надання правової оцінки дійсності цього акту. Зокрема, судом першої інстанції було встановлено, що представник відповідача підписати акт №0004671 від 23.10.2014р. - відмовився, жодних зауважень щодо викладених в даному акті фактів не зазначив.

Відповідно до п.6.42 Правил користування електричною енергією, на підставі акту порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. При цьому, споживач має бути повідомлений про час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 5 робочих днів до призначеного дня засідання і має право бути присутнім на її засіданні. Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків.

Отже, як вбачається з матеріалів даної справи, керуючись п.6.42 ПКЕЕ, позивачем 30.10.2014р. в адресу відповідача було направлено повідомлення №2305 від 30.10.2014р. про дату, час та місце засідання комісії по розгляду акту про порушення ПКЕЕ №0004671 від 23.10.2014р., яке було отримано відповідачем 03.11.2014р., що підтверджується наявним у справі повідомленням про вручення поштового відправлення.

Більш того, на засіданні комісії по розгляду акту №0004671 від 23.10.2014р. про порушення відповідачем ПКЕЕ був присутній його уповноважений представник, який жодного зауваження в протоколі засідання комісії - не зазначив, від підпису протоколу - відмовився, про що на останньому є відмітка №32/1 від 20.11.2014р.

Також, матеріали справи містять докази того, що копії протоколу №32/1 від 20.11.2014р., розрахунку заборгованості та рахунку №1315/АБП/0004671 від 20.11.2014р. позивачем були направлені в адресу відповідача супровідним листом №3050 від 25.11.2015р. (фіскальний чек ДП Укрпошта №5108 від 25.11.2014р.).

В той же час, жодних доказів того, що відповідач оплатив позивачеві вартість недоврахованої електричної енергії чи/або скористався своїм правом на оскарження даного рішення господарському суду першої інстанції надано не було.

Наведене, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, цілком правомірно розцінене місцевим господарським судом, як відсутність у відповідача жодних зауважень до встановлених зазначеним вище актом порушень, а саме, безпідставного користування відповідачем електричною енергією шляхом самовільного підключення до електромереж електроприймачів, в результаті чого за п.п.7 п.2.1.Методики та п.6.40 ПКЕЕ за період з 24.04.2014р. по 23.10.2014р. позивачем обгрунтовано встановлено об'єм недоврахованої електричної енергії у розмірі 103 782 кВтч вартістю 145 523,32 грн.

Згідно з п.3 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової шкоди (збитків) іншій особі, в тому числі внаслідок незаконного набуття майна, коли вона має відшкодовуватися відповідно до п.4 ч.3 ст.1212 Цивільного кодексу України.

Обставини ж, які б звільняли відповідача від відповідальності за невиконання своїх обов'язків за Законом (Правилами) та за завдання майнової шкоди (збитків), відсутні.

Статтею 26 Закону України "Про електроенергетику" та п.1.3. Правил користування електричною енергією встановлено, що споживання електричної енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Відповідно до ч.1 ст.224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

З огляду на викладені вище обставини, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку з приводу доведеності наявними у справі доказами факту безпідставного користування відповідачем електричною енергією шляхом самовільного підключення до електромереж електроприймачів, електропроводки та електроустановок поза розрахунковим приладом обліку електричної енергії без порушення схеми обліку, без дозволу електропередавальної організації з метою без облікового споживання електроенергії, що призвело до завдання позивачеві спірної матеріальної шкоди та є правовою підставою для задоволення позову.

Враховуючи вищекладене, зокрема, наявність в матеріалах справи належних доказів для повного та всебічного вирішення спору, заявлене відповідачем письмове клопотання про призначення у справі електротехнічної експертизи колегією суддів відхилено, як безпідставне.

Таким чином, доводи апеляційної скарги під час апеляційного провадження у справі свого підтвердження не знайшли, виявились необґрунтованими та безпідставними. Натомість, оскаржуване рішення господарського суду судова колегія вважає правомірним, прийнятим з урахуванням фактичних обставин справи та за умов надання належної правової оцінки наявним у справі доказам, у зв'язку з чим передбачених ст.104 ГПК України підстав для його скасування не вбачає.

Враховуючи результат вирішення спору, витрати на апеляційне оскарження покладаються на відповідача, згідно з приписами ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.101, 103-105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2015р. у справі №904/7152/15 - залишити без змін,

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у двадцятиденний строк.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 21.03.2016р.

Головуючий суддя І.М. Науменко

Суддя І.О. Вечірко

Суддя В.О. Кузнецов