ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2016 р. Справа № 914/3629/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Зварич О.В.

суддів Хабіб М.І.

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Вольта-Сервіс» (надалі ПП «Вольта-Сервіс») б/н і дати (вх. № 01-05/458/16 від 26.01.2016р.)

на рішення господарського суду Львівської області від 15.12.2015р.

у справі № 914/3629/15

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області

до відповідача: ПП «Вольта-Сервіс»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Львівського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України

про розірвання договору, виселення з приміщення, повернення майна, стягнення 37989,64грн. заборгованості по орендній платі, пені - 4447,22 грн. та 3798,96 грн. штрафу

за участю:

від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність № 18-11-07795 від 02.12.2015р.); ОСОБА_3 представник (довіреність № 18-11-01135 від 26.02.2016р.);

від відповідача: не зявився;

від третьої особи: ОСОБА_4 представник (довіреність № 57ін/21 від 10.03.2016р.),

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 15.12.2015р. у справі №914/3629/15 (суддя Запотічняк О.Д.) позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ПП Вольта-Сервіс на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області 37989,64 грн. заборгованості по орендній платі, 4447,22грн. пені, 3798,96 грн. штрафу. Розірвано договір оренди нерухомого майна №3, укладений 12.01.2015р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області та ПП Вольта-Сервіс. Виселено ПП Вольта-Сервіс з орендованого державного майна будівлі їдальні Б-1, загальною площею 608,1м2, розміщеної за адресою: м.Львів - смт.Брюховичі, вул. Сухомлинського,16. Зобовязано ПП Вольта-Сервіс повернути Львівському регіональному інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України за актом приймання-передавання орендоване нерухоме державне майно будівлю їдальні Б-1, загальною площею 608,1м2, розміщеної за адресою: м.Львів - смт.Брюховичі, вул.Сухомлинського,16. Стягнуто з ПП Вольта-сервіс на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області 4872,00 грн. судового збору.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив факт неналежного виконання відповідачем свого зобовязання щодо сплати орендної плати, у звязку з чим виникла заборгованість в сумі 37989,64 грн., як наслідок позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 4447,22 грн. та штраф 3798,96 грн. Зважаючи на те, що відповідач допустив несплату орендної плати на строк більше 3-х місяців, суд констатував наявність правових підстав для розірвання договору та зобовязання відповідача повернути орендовані приміщення балансоутримувачу.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вважає рішення суду першої інстанції прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на те, що він не брав участі в судових засіданнях, не був повідомлений про наявність даної судової справи, оскільки ухвали суду надсилались на невірну адресу. В доповненні до апеляційної скарги вказує, що Підприємство належним чином сплачувало орендну плату, як до прийняття судового рішення у даній справі, так і після його прийняття. Покликається на те, що згідно листа балансоутримувача спірного приміщення від 21.01.2016р., станом на 28.12.2015р. заборгованість по орендній платі відсутня. Просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 15.12.2015р. у справі №914/3629/15, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу стверджує, що на момент розгляду даної справи в суді першої інстанції, згідно довідки Головного управління статистики у Львівській області № 20-09/1933 від 05.11.2015р., місцем знаходження відповідача було м. Львів, вул.Чайковського, 17. Вказує, що за період з травня по вересень 2015 року відповідач не сплачував орендної плати, у звязку з чим виникла спірна сума заборгованості, на яку нараховано пеню та штраф. Вважає, що суд першої інстанції правомірно та підставно розірвав договір оренди № 3 від 12.01.2015р. Просить залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, а апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа у відзиві на апеляційну скаргу вважає, що рішення господарського суду Львівської області від 15.12.2015р. у справі №914/3629/15 є законним і обгрунтованим. Просить відхилити апеляційну скаргу і залишити без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції.

Відповідач не забезпечив явки в судове засідання уповноваженого представника.

14.03.2016р. представник відповідача ОСОБА_5 подав клопотання б/н від 14.03.2016р. (вх. № 01-04/1967/16 від 14.03.2016р.) про відкладення розгляду справи на іншу дату у звязку з неможливістю прибути в судове засідання через хворобу.

Представники позивача заперечили щодо відкладення розгляду апеляційної скарги.

Представник третьої особи залишив на розсуд суду розгляд клопотання відповідача.

Колегія суддів, порадившись, вирішила клопотання відхилити з огляду на те, що таке є необгрунтованим. Як вбачається із вищезазначеного клопотання, відповідачу було відомо про те, що розгляд апеляційної скарги відкладено на 14.03.2016р. і він міг забезпечити явку в судове засідання іншого представника, оскільки діюче законодавство не обмежує представництво інтересів в суді певним колом осіб, а тому неможливість явки в судове засідання конкретного представника, не є правовою підставою для відкладення розгляду справи.

Крім того, ухвалою суду від 22.02.2015р. явка уповноважених представників обовязковою не визнавалася.

Згідно п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. N 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що в силу вимог ст. 75 ГПК України дану справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Апеляційний господарський суд, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзивів на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення учасників судового процесу, здійснивши аналіз наявних у справі письмових доказів, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду Львівської області від 15.12.2015р. у справі №914/3629/15.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.01.2015р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (орендодавець) та ПП Вольта -Сервіс (орендар) укладено договір оренди нерухомого державного майна №3, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно одноповерхову будівлю їдальні Б-1 (далі майно), загальною площею 608,1м2, розміщену за адресою: м.Львів - смт.Брюховичі, вул. Сухомлинського, 16, що перебуває на балансі Львівського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України (а.с. 122-124).

Майно передається в оренду з метою розміщення їдальні, яка не здійснює продаж товарів підакцизної групи (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору орендар вступає в строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору (у разі оренди нерухомого майна на строк на 3 роки і більше не раніше дати державної реєстрації договору) та акта приймання-передавання майна.

Згідно п. 3.1 договору орендна плата визначена на підставі ОСОБА_5 розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. № 786 (зі змінами), (далі ОСОБА_5), і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку Жовтень 2014 року 7733,04 грн. Орендна плата за перший (повний) місяць оренди листопад (грудень) 2014 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць оренди жовтень 2014 року на індекс інфляції за листопад (і грудень) 2014 року.

У відповідності до п. 3.6 договору орендна плата перераховується до Державного бюджету та балансоутримувачу щомісяця, не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж у наступному співвідношенні: 50% до державного бюджету на рахунок, визначений Головним управлінням Державної казначейської служби України у Львівській області; 50% на рахунок балансоутримувача.

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п.3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати (п. 3.7 договору).

В пункті 3.8 договору вказано, що у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

У разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно.

Права та обовязки орендаря та орендодавця визначені розділами 5-8 договору. Так, орендар зобовязується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу (у платіжних дорученнях, які оформлює орендар, вказується «Призначення платежу» за зразком, який надає орендодавець листом при укладенні договору оренди); у разі припинення або розірвання договору повернути балансоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу (п.п. 5.3, 5.9 договору).

Пунктом 9.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання зобовязань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

У відповідності до п. 10.1 цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 12 січня 2015 року по 11 грудня 2017 року включно.

Чинність цього договору припиняється достроково за рішення суду (п. 10.7 договору).

В пункті 10.9 договору зазначено, що у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу.

Договір оренди нерухомого державного майна №3 від 12.01.2015р. підписаний і скріплений печатками його сторін.

В матеріалах справи відсутні докази про внесення сторонами змін до договору оренди.

Згідно акту прийому-передачі відповідач прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно одноповерхову будівлю їдальні Б-1 (далі майно), загальною площею 608,1м2, розміщену за адресою: м.Львів - смт.Брюховичі, вул. Сухомлинського, 16, що перебуває на балансі Львівського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України. Даний акт підписаний сторонами та балансоутримувачем (а.с. 19).

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості по орендній платі ПП «Вольта-Сервіс» по договору оренди №3 від 12.01.2015р., з травня 2015 року по вересень 2015 року включно відповідач не здійснив жодного платежу по орендній платі. Станом на 20.10.2015р. заборгованість відповідача по орендній платі перед державним бюджетом з врахуванням індексації становить 37989,64 грн. (а.с.21).

На момент винесення оскаржуваного судового рішення (15.12.2015 р.) ПП «Вольта-Сервіс» не спростувало належними та допустимими в розумінні ст.34 ГПК України доказами факту існування вказаної суми заборгованості по орендній платі перед державним бюджетом.

В доповненні до своєї апеляційної скарги апелянт посилається на лист балансоутримувача орендованого майна за № 6/03інф від 21.01.2016р., в якому повідомляється про те, що станом на 28.12.2015р. відсутня заборгованість по орендній платі за договором оренди № 3 від 12 січня 2015 року.

Підставою звернення позивача до місцевого господарського суду з даним позовом слугувало неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобовязання по сплаті орендної плати до державного бюджету внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 37989,64 грн. У звязку з несвоєчасною сплатою орендної плати відповідачу нараховано пеню в сумі 4447,22 грн. та штраф у розмірі 10% від суми заборгованості 3798,96 грн., оскільки заборгованість по сплаті оренної плати до державного бюджету становить загалом більше, ніж три місяці. Крім того, в позовній заяві міститься вимога про розірвання договору оренди №3 від 12.01.2015р. з підстав істотного порушення відповідачем його умов.

При винесенні постанови колегія суддів враховує наступне.

Згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 759 Цивільного кодексу України та частиною 1 статті 283 Господарськогокодексу України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендарю) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі договору оренди нерухомого державного майна №3 від 12.01.2015р., умови якого передбачали передачу відповідачу в строкове платне користування державного нерухомого майна одноповерхової будівлі їдальні Б-1, загальною площею 608,1м2, розміщеної за адресою: м.Львів - смт.Брюховичі, вул. Сухомлинського, 16, що перебуває на балансі Львівського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу вимог частини 1 статті 291 Господарського кодексу України одностороння відмова від договору оренди не допускається.

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до частини 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 1 статті 286 Господарського кодексу України унормовано, що орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України Про оренду державного та комунального майна, однією із істотних умов договору оренди є орендна плата з урахуванням її індексації.

За приписами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В ході розгляду справи суд встановив, що відповідач порушив своїх договірні зобовязання щодо сплати орендної плати до державного бюджету за договором оренди №3 від 12.01.2015р. З травня 2015 року по вересень 2015 року включно орендарем не здійснено жодного платежу по орендній платі, у звязку з чим на момент заявлення даного позову в суд в нього виникла заборгованість по орендній платі з врахуванням індексації у розмірі 37989,64 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по договору оренди №3 від 12.01.2015р., належним чином не спростованим.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд законно і обгрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача 37989,64 грн. заборгованості по орендній платі.

Також вірним є висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 4447,22 грн. пені, нарахованої за період з 01.04.2015р. по 30.09.2015р. у звязку з неналежним виконанням договірних зобовязань щодо сплати орендної плати до державного бюджету, враховуючи наступне.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, який обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 3.7 договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п.3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Щодо позовної вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3798,96 грн. штрафу, колегія суддів враховує таке.

Відповідно до п. 3.8 договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

З розрахунку заборгованості по договору оренди №3 від 12.01.2015р. вбачається, що відповідач допустив заборгованість по орендній платі до державного бюджету за період більше трьох місяців, а тому колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд правомірно стягнув з відповідача на користь позивача 3798,96 грн. штрафу.

Щодо вимоги про розірвання договору оренди нерухомого державного майна №3 від 12.01.2015р. необхідно зазначити таке.

Відповідно до частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 1 статті 782 Цивільного кодексу України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Згідно частини 3 статті 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Як зазначалось вище, відповідач допустив несплату орендної плати до державного бюджету більше трьох місяців підряд, а тому вірним є висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для розірвання спірного договору у звязку з порушенням умов договору та норм чинного законодавства України.

У відповідності до пункту 5 статті 188 Господарського кодексу України якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Приписами частини 1 статті 27 Закону України Про оренду державного та комунального майна встановлено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

У разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України).

Згідно положеннь п.п. 10.9-10.10 договору у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання орендарем та балансоутримувачем акта приймання-передавання. Обовязок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря.

З урахуванням правомірного висновку суду першої інстанції про розірвання договору оренди нерухомого державного майна №3 від 12.01.2015р., колегія суддів вважає, що суд першої інстанції підставно зобовязав відповідача повернути за актом приймання-передавання орендовані приміщення балансоутримувачу - Львівському регіональному інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України.

Колегія суддів вважає необгрунтованими твердження скаржника про належне виконання ним своїх обовязків щодо сплати орендної плати, оскільки листом балансоутримувача № 6/03інф від 21.01.2016р., на який він покликається, підтверджується відсутність заборгованості по орендній платі власне перед балансоутримувачем, і станом на 28 грудня 2015 року, а не на час прийняття оскаржуваного рішення суду першої інстанції (15.12.2015 р.). Водночас, предметом даного спору є, зокрема, заборгованість по орендній платі, що підлягає сплаті до державного бюджету.

Крім того, колегія суддів відхиляє твердження апелянта про те, що ухвали місцевого господарського суду у даній справі надсилались на невірну адресу відповідача, з врахуванням такого.

В пункті 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розяснено, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

В позовній заяві позивач зазначив адресу відповідача м. Львів, вул. Карманського, 6Б, на яку було надіслано ухвали суду від 23.10.2015р. та від 03.11.2015р., що повертались з поштовою відміткою про закінчення терміну їх зберігання (а.с.3-5; 27-29).

На виконання вимог суду першої інстанції, позивач 17.11.2015р. надав копію листа Головного управління статистики у Львівській області № 20-09/1933 від 05.11.2015р., яким надано такі відомості з Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України: Приватне підприємство «Вольта-Сервіс», ідентифікаційний код 33252227; правовий статус субєкта юридична особа; місцезнаходження НОМЕР_1; 79005, м.Львів, вул.Чайковського, буд.17 (а.с.35).

В подальшому суд першої інстанції надсилав відповідачу ухвали від 17.11.2015р. та від 01.12.2015р. на адресу м. Львів, вул. Чайковського, 17. Однак, дані процесуальні документи, як і попередні, повертались до суду з відміткою про закінчення терміну зберігання (а.с.53-56).

Відповідно до статті 10 Закону України «Про державну статистику» Єдиний державний реєстр підприємств і організацій України (ЄДРПОУ) це автоматизована система збирання, накопичення та опрацювання даних про всіх юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичних осіб, що знаходяться на території України, а також відокремлені підрозділи юридичних осіб України, що знаходяться за межами України. Єдиний державний реєстр підприємств і організацій України забезпечує єдиний державний облік та ідентифікацію всіх зазначених у частині першій цієї статті суб'єктів і є основою для проведення статистичних спостережень. Створення і ведення Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України, розроблення організаційних і методологічних принципів його функціонування забезпечуються органами державної статистики.

Як вбачається з наданої відповідачем копії протоколу зборів власників (засновників) ПП «Вольта-Сервіс» № 08/12/2015 від 08.12.2015р., зборами вирішено змінити юридичну адресу Підприємства з 79005 м. Львів вул. Чайковського, 17 на 79491, м. Львів-смт.Брюховичі, вул. Сухомлинського, 16 (а.c. 97-99).

Таким чином, колегія суддів констатує, що на момент надіслання ухвал суду від 17.11.2015 р. та 01.12.2015 р. юридичною адресою відповідача була: 79005 м. Львів вул.Чайковського, 17. Отже, він був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом першої інстанції.

З огляду на вищевказане, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника відповідно до положень ст.49 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Рішення господарського суду Львівської області від 15.12.2015р. у справі №914/3629/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

Головуючий суддя Зварич О.В.

судді Хабіб М.І.

ОСОБА_1