ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2016 р. Справа № 907/839/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Марка Р.І.

Суддів Данко Л.С.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Мазепа Н.В.

за участю представників:

від позивача: не зявився;

від відповідача 1: не зявився;

від відповідача 2: не зявився;

від третьої особи: ОСОБА_2;

розглянувши апеляційну скаргу Ужгородської міської ради, м. Ужгород, №03-18/389 від 09.11.2015 року (вх. № 01-05/5238/15 від 12.11.15)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.09.2015 р.

у справі № 907/839/15, суддя Ващиліна Н.М.

за позовом: Компанії Сі.Пі.Ем. Менеджмент Білдінг ЛТД, м. Тель-Авів, Ізраїль

до відповідача-1: Ужгородської міської ради, м. Ужгород Закарпатської області

відповідача-2: Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, м. Ужгород Закарпатської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1: ОСОБА_2, м. Ужгород Закарпатської області

про: поновлення договору оренди земельної ділянки та зобовязання укласти додаткову угоду про поновлення строку дії договору оренди земельної ділянки.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 28.09.2015 р. у справі №907/839/15 (суддя Ващиліна Н.М.) позов задоволено частково, визнано поновленим до 26 лютого 2017 року договір оренди від 26 лютого 2007 року земельної ділянки площею 0,12 га, яка знаходиться за адресою: м. Ужгород, мікрорайон „Боздош (Словянська набережна) на тих самих умовах. В іншій частині позову відмовлено. Присуджено до стягнення з Ужгородської міської ради в дохід Державного бюджету України суму 609 грн. (шістсот девять гривень) судового збору. Присуджено до стягнення з Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради в дохід Державного бюджету України суму 609 грн. (шістсот девять гривень) судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Закарпатської області від 28.09.2015 р. у справі №907/839/15 скасувати з підстав порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповного зясування фактичних обставин, що мають значення у даній справі і прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

Скаржник стверджує, зокрема, що перебіг строку правовідносин оренди починається з часу прийняття рішення ради, а отже позивачем не дотримано вимог ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», щодо обовязку орендаря повідомити про такий свій намір орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Окрім того, скаржник зазначає, що пролонгація відбувається автоматично, проте обовязково має бути укладена додаткова угода, яку позивач не подав разом з листом повідомленням. Також відповідач вважає, що під час звернення до суду позивач пропустив строк позовної давності і просить про її застосування.

Позивач через канцелярію суду подав відзив на апеляційну скаргу від 30.11.2015р., яким Компанія «Сі.Пі.Ем. Менеджмент Білдінг Лтд» просить залишити рішення господарського суду Закарпатської області від 28.09.2015 р. у справі №907/839/15 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно автоматичного розподілу справ КП Документообіг господарських судів, 12.11.2015р. справу за № 907/839/15 розподілено до розгляду судді доповідачу Марку Р.І., у складі колегії суддів Желіка М.Б. та Костів Т.С.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.11.2015р. подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття апеляційної скарги до провадження, розгляд справи призначено на 23.11.2015 року.

07.12.2015р. до Львівського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 б/н від 07.12.2015р. (вх.01-05/5726/15 від 07.12.2015р.) на вказане вище рішення господарського суду.

Враховуючи, що апеляційну скаргу подано ОСОБА_2, який не відноситься до субєктів, які наділені правом на звернення до господарського суду згідно зі ст.1 ГПК України, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду з урахуванням приписів пункту 1 частини 1 статті 62, статті 98, 99 ГПК України ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 09.12.2015р. відмовила у прийняті апеляційної скарги ОСОБА_2 б/н від 07.12.2015р. на рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.09.2015р. у справі №907/839/15.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 12.01.2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 ОСОБА_2, оскільки рішення у даній справі може вплинути на його права або обовязки щодо однієї з сторін спору.

В судовому засіданні ухвалами від 23.11.2015р., від 07.12.2015р. від 12.01.2016р., від 25.01.16р, від 15.02.16р. та від 22.02.16р. в порядку ст.77 ГПК України розгляд справи відкладався до 07.12.2015р., до 12.01.2016р. до 25.01.2016р., до 15.02.16р., до 22.2.16р. та до 15.03.16р..

В судовому засіданні 15.02.2016 року третя особа надала пояснення по суті спору, а також пояснення з питань, що виникли в процесі розгляду апеляційної скарги.

Позивач, відповідач 1 та відповідач 2 участі своїх уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Від позивача 14.03.16 року надійшло через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справи № 907/839/15 у звязку з перебуванням представника Компанії «Сі.Пі.Ем. Менеджмент Білдінг ЛТД» у відрядженні з 14.03.2016р по 01.04.2016р. Судова колегія відмовляє у задоволені вищенаведеного клопотання, оскільки зважаючи на те, що ухвалою суду про призначення справи до розгляду явку представників сторін в судове засідання не визначено обов'язковою, сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, відтак, не були позбавлені конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, а у справі міститься достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду вирішила апеляційну скаргу розглянути за відсутності представника позивача.

Відповідно до п.3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 15.03.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Суд, заслухавши пояснення представника третьої особи, який підтримав свою позицію, розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 26 лютого 2007 року між Управлінням майном міста Ужгородської міської ради (правонаступником якого є Департамент міського господарства Ужгородської міської ради) (орендодавцем) та Компанією „Сі.Пі.Ем. Менеджмент Білдінг ЛТД (орендарем), укладено договір оренди землі (надалі Договір) площею 0,12 га для будівництва готельно-торгового комплексу, яка знаходиться в м. Ужгород, мікрорайон „Боздош (Словянська набережна).

Пунктом 8 договору передбачено строк дії договору 5 років. Після закінчення строку договору оренди орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Листом за №2353-11 від 15.12.2011р. позивач звернувся до Ужгородської міської ради з клопотанням про поновлення договору оренди землі від 26.02.2007р. на той самий строк (5 років) і на тих самих умовах, що були передбачені цим договором шляхом укладення додаткової угоди. Вказане клопотання мотивоване тим, що процес будівництва є тривалим, на який впливає багато чинників, зокрема світова фінансова криза, що встановлено Законом України „Про запобігання впливу світової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва №800 VІ від 25.12.2008р.

Як вбачається із ч. VІ ст. 33 Закону України „Про оренду землі протягом одного місяця після закінчення строку договору орендодавець повинен надати листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Однак такого листа повідомлення орендар у встановлений термін не одержав.

Так, судом встановлено, що позивач, звертаючись до суду першої інстанції, просив суд визнати поновленим договір оренди від 26.02.2007 року на той самий строк і на тих самих умовах, з тих підстав, що зі сторони орендодавця (відповідача), протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору оренди землі, були відсутні заперечення щодо продовження дії договору оренди.

Відповідно до приписів частини першої та пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є інші юридичні факти.

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Об'єктом оренди є земельна ділянка.

Щодо тверджень скаржника про те, що перебіг строку правовідносин оренди починається з часу прийняття рішення ради, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 40 Договору оренди цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір від 26.02.2007 року укладено на 5 років.(п.8 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, договір був зареєстрований Закарпатською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.05.2001 року за № -068. Одже доводи апелянта є не обґрунтованими, згідно з вищенаведеним строк закінчення договору припадає на 07.05.2012 року, а правовідносини оренди починаються з дня підписання та державної реєстрації договору оренди, а не з моменту винесення рішення міської ради.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,1 га, яка знаходиться в м. Ужгород, мкр. Боздош, є частково предметом спору по даній справі була передана на праві власності громадянину ОСОБА_2

Згідно з п. 37 Договору від 26.02.2007 року перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Відповідно до ч.4 ст. 32 ЗУ « Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Таким чином, перехід права власності до іншої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору договору, оскільки разом із правом власності на земельну ділянку до його власника переходять права та обовязки за договором оренди, якщо інше прямо не передбачено в самому договорі.

Компанія «Сі.Пі.Ем. Менеджмент Білдінг Лтд» направила відповідачу лист №2353-11 від 15.12.2011р. про поновлення договору оренди землі від 26.02.2007р., з дотриманням строку визначеного п. 8 Договору, а саме: після закінчення строку договору оренди орендар не пізніше за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомив письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

В апеляційній скарзі, скаржник зазначає, що обовязково має бути укладена додаткова угода, яку позивач не подав разом з листом повідомленням, а отже порушив норми земельного законодавства згідно зі ст. 33 ЗУ «Про оренду землі». З приводу наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Порядок, умови і правові конструкції поновлення договору оренди землі унормовані у статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Згідно частин 1- 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у Постановах ВСУ від 25.02.2015 у справах №№6-219цс14, 6-10цс15, від 18.03.2015 у справах №№6-3цс15, 6-4цс15, від 15.04.2015 у справі №6-55цс15, стаття 33 Закону України "Про оренду землі" фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди, а саме:

- для застосування частини першої статті 33 цього Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідні такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатись переважним правом укладення договору на новий строк, до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення;

- для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі"необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою, орендар належно виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди.

Відповідно до приписів статті 111-28 ГПК України, Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, поновленням договору є визначена у наведеній нормі процедура, яка реалізовується у формі двох самостійних правових конструкцій.

Першою з таких правових конструкцій є укладення договору оренди землі на новий строк, коли переважне право перед іншими особами укласти договір оренди землі після його припинення має орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору.

В такому випадку нормою покладено на орендаря обов'язок повідомити про такий свій намір орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі, додати лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі з обов'язковим доданням проекту додаткової угоди, а на орендодавцеві лежить обов'язок у місячний термін розглянути надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевірити його на відповідність вимогам закону, узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), та укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення, яке може бути оскаржено в суді.

Незважаючи на формальне визначення договору, який орендар має укласти на новий строк, як додаткової угоди до договору, строк якого закінчився, фактично це буде новий договір, оскільки його умови можуть бути змінені за згодою сторін, і у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Таким чином, при продовженні договору оренди землі у спосіб реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий строк, незмінними будуть залишатися лише сторони договору оренди землі (з урахуванням положень про правонаступництво), розмір земельної ділянки та її цільове призначення. Інші ж умови можуть змінюватися.

Поновлення договору оренди земельної ділянки у такий спосіб можливе виключно за інших рівних умов з іншими особами-претендентами на право оренди цієї земельної ділянки.

Встановлені судами обставини справи підтверджують, що позивач порушив умови передбачені ст. 33 ЗУ « Про оренду землі», щодо подання з листом- повідомлення про поновлення договору оренди землі проекту додаткової угоди. Також протягом часу користування земельною ділянкою стороною не було вчинено будь-яких дій на укладення додаткової угоди, яка є обовязковою умовою для продовження договору оренди землі.

Другою правовою конструкцією є так звана пролонгація договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

У цьому випадку також передбачено укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, яке здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності), що є новелою порівняно з редакцією норми до 12.03.2011.

Пролонгація відбувається автоматично, проте обов'язково має бути укладена додаткова угода, яка засвідчує юридичний факт поновлення договору.

Позивач стверджує, що договір є продовженим оскільки відповідно до ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», орендар продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі. Тобто стосується другої правової конструкції пролонгації договору. Проте дане твердження позивача не є підтверджене належними і допустимими доказами, оскільки з матеріалів справи не вбачається належного виконання орендарем свого обовязку щодо сплати орендної плати після закінчення строку договору оренди земельної ділянки.

З наявної у матеріалах справи копії довідки Державної податкової інспекції у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області № 651/8/07-01-17 від 11.02.2016 р. судом встановлено, що ДП «Сі.Пі.Ем. Білдінг Юкрейн»(засновником якої є згідно з витягу єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Компанія «Сі.Пі.Ем. ЛТД») за 2012 рік стороною сплачувалася орендна плата за січень-лютий місяць після лютого 2012 року і по 2015 рік ДП «Сі.Пі.Ем. Білдінг Юкрейн» не сплачувало орендну плату за земельну ділянку площею 0,12 га, яка знаходиться у м. Ужгород, мікрорайон „Боздош (Словянська набережна), і що станом на 11.02.2016 року згідно інтегрованої картки платника ДП «Сі.Пі.Ем. Білдінг Юкрейн» () за платежем 18010600 «орендна плата з юридичних осіб» рахується податкова заборгованість у сумі 302100, 46 грн. Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що позивач неналежно виконував умови договору.

Згідно з вищенаведеним колегія суддів дійшла до висновку, що оскільки позивач не дотримався ні однієї із двох самостійних правових конструкцій пролонгації договору оренди, а саме не подав відповідачу проекту додаткової угоди і не продовжував належним чином виконувати свої договірні зобовязання після закінчення строку договору оренди, сам факт пролонгації договору відсутній.

Що стосується позовної вимоги про зобовязання Ужгородської міської ради в особі Департаменту міського господарства укласти додаткову угоду про поновлення строку дії договору оренди земельної ділянки пл.. 0,12 га від 26.02.2007, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що така вимога задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Надіслання додатку до договору про поновлення договору оренди землі між сторонами здійснюється орендодавцем за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 33 „Про оренду землі. Даний вид договорів не відноситься до договорів, які є обовязковими для укладення, а тому визнавши договір оренди від 26 лютого 2007р. поновленим на тих самих умовах в строк 26 лютого 2017р., судом здійснено відновлення порушеного права позивача та відсутня правова підстава зобовязувати орендодавця за судовим рішенням укласти додаткову угоду в частині продовження дії договору.

Щодо твердження скаржника, що під час звернення до суду позивач пропустив строк позовної давності і просить про її застосування, колегія суддів не бере до уваги зазначене твердження апелянта з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Положеннями п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" встановлено, що у суді апеляційної інстанції заявити про сплив позовної давності може сторона у спорі, яка доведе неможливість подання відповідної заяви в суді першої інстанції, зокрема у разі, якщо відповідну сторону не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи місцевим господарським судом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідача було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи судом першої інстанції. Відповідач знав про розгляд даної справи та мав можливість подати суду відповідні заперечення проти позову, зокрема і заяву про застосування позовної давності.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Однак, у встановленому законом порядку підстави, передбачені у ст. 104 ГПК України для скасування або зміни судового рішення були доведені суду .

Враховуючи вищенаведене та відповідно до ст.ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,-

п о с т а н о в и в:

1. Апеляційну скаргу Ужгородської міської ради, №03-18/389 від 09.11.2015 року (вх. № 01-05/5238/15 від 12.11.15) задоволити частково.

2. Рішення господарського суду Закарпатської області від 28.09.2015р. у справі №907/839/15 скасувати в частині визнання поновленим до 26 лютого 2017 року договір оренди від 26 лютого 2007 року земельної ділянки площею 0,12 га, яка знаходиться за адресою: м. Ужгород, мікрорайон „Боздош (Словянська набережна) на тих самих умовах.

3. Прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити.

4. В решті, рішення господарського суду Закарпатської області від 28.09.2015р. у справі №907/839/15 залишити без змін.

5. Стягнути з Коспанія «Сі.Пі.Ем. Менджмент Білдінг ЛТД (м. Тель-Авів, вул.. Хашмонаїм 100, Ізраїль) на користь Ужгородської міської ради (88000, м. Ужгород, пл.. Поштова, 3, ) 1339, 80 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

6. Місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови виготовлений 16.03.2016р.

Головуючий-суддя Марко Р.І.

Суддя Данко Л.С.

Суддя Костів Т.С.