ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.03.2016р. Справа № 905/3607/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат»,

, м.Алчевськ

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Зовнішньоекономічного підприємства

«Азовімпекс», , м.Маріуполь

про стягнення 3727472,10 грн.

Головуючий суддя Левшина Г.В.

Суддя Осадча А.М.

Суддя Уханьова О.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2-по дов.

від відповідача: ОСОБА_3-по дов.

В засіданні суду брали участь:

Згідно із ст.77 ГПК України в засіданні суду

оголошувалась перерва з 23.02. по 10.03.2016р.

СУТЬ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Алчевський металургійний комбінат», м.Алчевськ, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Зовнішньоекономічного підприємства «Азовімпекс», м.Маріуполь, про стягнення попередньої оплати в сумі 3727472,10 грн.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобовязань з постачання товару за контрактом №617/06-417 від 22.01.2008р.

Відповідач у клопотанні, що надійшло до суду 18.01.2016р., заявив про застосування позовної давності до позовних вимог. Письмових заперечень щодо стягнення 3727472,10 грн. відповідачем не надано.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору.

22.01.2008р. між сторонами був підписаний контракт №617/06-417 на виготовлення та постачання обладнання системи газопостачання парогазових установок, за умовами якого відповідач прийняв на себе зобовязання поставити обладнання та металоконструкції системи газопостчання парогазових установок комбінованого циклу, згідно з вимогами інжинірінга Генерального проектувальника, переданими відповідачу позивачем, у кількості та номенклатурі, узгодженій у відповідних специфікаціях, додатках та/або доповненнях, а позивач - прийняти та оплатити продукцію згідно з умовами даного контракту.

Загальний обсяг поставки продукції визначається після завершення детального інжинірінга за робочими кресленнями заводу-виробника та оформлюється відповідними додатками до договору (п.1.2 контракту).

Згідно п.2.1 контракту №617/06-417 від 22.01.2008р. ціна на продукцію визначається згідно зі специфікацією додатків, які є невідємними частинами даного контракту, та розуміється на умовах поставки FCA склад заводу-виробника, згідно ІНКОТЕРМС-2000, та включає до себе вартість виготовлення продукції, вартість упаковки та маркування. Транспортні витрати з доставки продукції на склад позивача оплачуються додатково по факту понесених витрат.

Загальна сума контракту складається з сум окремих додатків до нього, які є невідємною частиною контракту (п.2.2 контракту).

За змістом розділу 3 контракту позивач здійснює оплату продукції згідно з умовами відповідних додатків та/або доповнень. Датою оплати є дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок відповідача.

Поставка продукції здійснюється на умовах DDP склад позивача м.Алчевськ, згідно ІНКОТЕРМС-2000. Датою постачання продукції вважається дата передачі перевізником позивачу продукції на склад позивача, що підтверджується штампом позивача в отриманні на товаросупровідних документах.

Відповідно до п.4.14 контракту загальний строк реалізації проекту не більше 14 місяців з моменту підписання контракту та отримання першого авансового платежу.

03.08.2009р. сторонами було підписано додаткову угоду №4 до контракту №617/06-417 від 22.01.2008р., згідно з якою змінено п.1 додатку №2 до контракту на: «Позивач виконує авансову оплату продукції у розмірі 100% її вартості. Відповідач виконує поставку продукції, по її готовності, згідно з необхідним графіком виконання монтажних робіт. Обсяги поставки узгоджуються щомісячно. Поєтапне закриття авансових коштів здійснюється після кожного відвантаження на 100% вартості поставленої продукції».

Згідно з додатковою угодою від 29.12.2009р. №6 до контракту №617/06-417 від 22.01.2008р. загальний строк реалізації проекту не більше 34 місяців з моменту підписання контракту та отримання першого авансового платежу.

Згідно з додатковою угодою від 31.12.2010р. №8 до контракту загальний строк реалізації проекту не більше 66 місяців з моменту підписання контракту та отримання першого авансового платежу.

Виходячи зі змісту позовної заяви, за весь час дії контракту №617/06-417 від 22.01.2008р. позивачем було здійснено попередню оплату відповідачу у загальному розмірі 102814766,13 грн., у той час як металоконструкції відповідачем були поставлені на суму 97379381,66 грн.

Таким чином, як вказує позивач, попередня оплата за контрактом склала 5435384,47 грн.

В листопаді 2013р. відповідачем було частково повернуто позивачу грошові кошти:

- 26.11.2013р. на суму 51989,42 грн.;

- 27.11.2013р. на суму 1000000,00 грн.;

- 28.11.2013р. на суму 655922,95 грн.

Як наслідок, за твердженням позивача, на день подачі позову до суду дебіторська заборговансть відповідача перед позивачем за контрактом №617/06-417 від 22.01.2008р. становить 3727472,10 грн. по платіжним дорученням:

- №9348 від 06.07.2011р. на суму 831338,76 грн.;

- №3842 від 16.08.2011р. на суму 281229,61 грн.;

- №5321 від 16.09.2011р. на суму 2614903,78 грн.

Оскільки продукція за контрактом №617/06-417 від 22.01.2008р. на суму 3727472,10 грн. не надійшла, позивач звернувся до суду з позовом щодо стягнення з відповідача попередньої оплати за непоставлену продукцію в сумі 3727472,10 грн.

Відповідач в судових засіданнях позовні вимоги не визнавав.

Згідно з заявою, що надійшла до суду 18.01.2016р., відповідачем заявлено про застосування позовної давності до позовних вимог.

Виходячи з принципу повного, всебічного та обєктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги недоведеними, такими, що підлягають залишенню без задоволення, враховуючи наступне:

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 662 Цивільного кодексу України передбачений обовязок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно із ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Як вказувалося вище, згідно з додатковою угодою №4 від 03.08.2009р. до контракту №617/06-417 від 22.01.2008р. відповідач виконує поставку продукції, по її готовності, згідно з необхідним графіком виконання монтажних робіт.

Згідно із ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України встановлений принцип господарського судочинства, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог або заперечень.

При цьому, за приписом ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За висновками суду, позивачем відповідного графіку виконання монтажних робіт згідно контракту №617/06-417 від 22.01.2008р., додатку про узгодження строку постачання продукції всупереч ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України до матеріалів справи не надано.

Ухвалою від 08.02.2016р. судом було зобовязано позивача надати письмові пояснення щодо визначення строку, протягом якого відповідач мав поставити товар за договором.

Згідно письмових пояснень позивача від 22.02.2016р. №026-43/3, остання поставка металоконструкцій мала відбутися не пізніше липня 2013р., враховуючи умови п.4.14 контаркту.

Суд вказані твердження позивача до уваги не приймає.

Зокрема, за приписом ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено, за умовами контракту №617/06-417 від 22.01.2008р. передбачено складання сторонами додатків та/або доповнень до контракту, в яких мають бути узгоджені обсяги поставки, ціни на продукцію, загальна сума контракту та порядок оплати.

Позивачем до матеріалів справи додано копії додаткових угод №4 від 03.08.2009р., №6 від 29.12.2009р., №8 від 31.12.2010р. до контракту №617/06-417 від 22.01.2008р., що свідчить про підписання сторонами відповідних доповнень та/або додатків до договору.

Проте, враховуючи нумерацію та дати підписання цих додаткових угод, суд дійшов висновку про надання останніх не у повному обсязі. Вказане з боку сторін не заперечувалось.

Як наслідок, відсутність в матеріалах справи відповідного додатку та/або доповнення до контракту, в якому сторонами остаточно було узгоджено порядок оплати, обсяги та строки поставки продукції, унеможливлює достовірне встановлення судом обставин справи, що стосуються порядку виконання контракту №617/06-417 від 22.01.2008р.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача попередньої оплати позивач посилається на акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.0.2013р., згідно якого сторонами узгоджено сальдо на 01.01.2013р. за договорами №617/06-417-027/1-364 від 22.01.2008р., №617/06-391-027/1-1030 від 16.04.2008р., №617/06-390-027/1-1029 від 16.04.2007р. Зокрема, згідно вказаного акту в графі «Кредит» з боку відповідача зазначена сума 10732451,51 грн., а у графі «Дебет» з боку позивача сума 12353512,12 грн.

Проте, акт звірки взаємних розрахунків не є первісним документом бухгалтерського обліку, якій свідчить про вчинення сторонами тієї чи іншої господарської операції.

Позивачем до матеріалів справи також надано копії банківських виписок від 16.08.2011р. на суму 500000,00 гн., від 06.07.2011р. на суму 4422315,11 грн., від 16.09.2011р. на суму 4422315,11 грн., згідно яких позивачем було перераховано відповідачу попередню оплату за «м/к системи газопопостачання парогаз. Устан. Згідно контракту».

Крім цього, позивачем також додано копії банківських виписок від 31.03.2011р. на суму 2000000,00 грн., від 17.05.2011р. на суму 3000000,00 грн., від 08.08.2011р. на суму 500000,00 грн.

Згідно наявних у справі платіжних доручень від 27.11.2013р. №6479 на суму 1000000,00 грн., від 28.11.2013р. на суму 655922,95 грн., від 28.11.2013р. №6474 на суму 51989,42 грн., №6473 від 28.11.2013р. на суму 446010,58 грн. відповідачем було повернуто позивачу попередню оплату за контрактом.

За висновками суду, у сукупності зі змісту вказаних документів не вбачається факту неправомірного отримання відповідачем попередньої оплати в сумі 3727472,10 грн. (зокрема, факту перерахування позивачем попередньої оплати у передбаченому контрактом розмірі відповідачу, факту часткового виконання відповідачем своїх зобовязань з постачання продукції позивачу та, відповідно, факту невиконання відповідачем своїх зобовязань з постачання продукції на суму 3727472,10 грн.).

За приписом ст.693 Цивільного кодексу України покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати у разі, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк.

Ненадання позивачем всіх додатків до контракту, тягне за собою неможливість встановлення судом всіх обставин справи, зокрема, факту належного виконання позивачем своїх зобовязань з перерахування відповідачу попередньої оплати та факту порушення відповідачем певних строків постачання продукції позивачу.

Як наслідок, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем наявності у відповідача обовязку поставити товар згідно контракту №617/06-417 від 22.01.2008р. протягом певного терміну на певну суму та, відповідно, його порушення, й наявність у позивача права вимагати повернення попередньої оплати.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Як вказувалось вище, за змістом ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України встановлений принцип господарського судочинства, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Таким чином, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

При цьому, принцип змагальності вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

З урахуванням викладеного, при зверненні до суду з відповідними вимогами згідно норм ст.129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України позивач має довести такі вимоги певними доказами.

Тобто, саме позивач, заявляючи позовні вимоги про стягнення попередньої оплати, має довести факт порушення відповідачем своїх зобовязань та наявність в нього права на повернення попередньої оплати, правомірність її розміру.

Враховуючи недоведеність вказаних вище обставин з боку позивача, позовні вимоги про стягнення попередньої оплати в сумі 3727472,10 грн. підлягають залишенню без задоволення.

Приймаючи до уваги висновки суду щодо недоведеності позовних вимог про захист порушеного права позивача, до даних вимог позовна давність судом не застосовується.

Судовий збір підлягає віднесенню на позивача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», м.Алчевськ до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Зовнішньоекономічного підприємства «Азовімпекс», м.Маріуполь про стягнення попередньої оплати в сумі 3727472,10 грн.

В судовому засіданні 10.03.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 14.03.2016р.

Головуючий суддя Г.В. Левшина

Суддя А.М. Осадча

Суддя О.О. Уханьова