ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2016 року Справа № 904/3752/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів: Герасименко І.М., Широбокової Л.П.,

секретар судового засідання: Однорог О.В.,

представники сторін:

від позивача: Бондаренко В.В., представник, довіреність №97 від 14.01.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, фізична особа-підприємець, паспорт серії НОМЕР_1 від 05.04.1999 р.;

від відповідача: ОСОБА_3, представник, довіреність №536 від 26.08.2015р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2015 року у справі №904/3752/15

за позовом: комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Дніпропетровськ

про стягнення 11 018 грн. 58 коп.

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2015 року комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради (надалі - КП "Теплоенерго" ДМР) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (надалі - ФОП ОСОБА_4) на свою корись 7 852 грн. 73 коп. основного боргу, 256 грн. 30 коп. пені, 2 543 грн. 40 коп. інфляційних втрат, 68 грн. 50 коп. 3% річних та 1 827 грн. понесених витрат по сплаті судового збору.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2015 року у справі № 904/3752/15 (суддя Євстигнеєва Н.М.) позов задоволено частково; з ФОП ОСОБА_2 на користь КП "Теплоенерго" ДМР стягнуто 7 852 грн. 73 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію, 248 грн. 19 коп. пені, 68 грн. 47 коп. 3% річних, 2 021 грн. 06 коп. інфляційних втрат та 1689 грн. 69 коп. витрат по сплаті судового збору; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, ФОП ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд його скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Між КП "Теплоенерго" ДМР (теплопостачальне підприємство) та ФОП ОСОБА_2 (споживач) укладено договір №959 від 26.09.2013 року про постачання теплової енергії (надалі - договір), відповідно до умов якого теплопостачальне підприємство прийняло на себе зобов'язання виробляти та постачати споживачу теплову енергію, а споживач зобов'язався одержати теплову енергію та сплатити її вартість за встановленими тарифами (цінами), в терміни та на умовах, передбачених договором.

Згідно п. 3.1 договору теплова енергія постачається споживачу в обсягах, визначених додатком №1 договору, для задоволення наступних потреб:

-опалення - в опалювальний період (175 діб);

-вентиляції - в опалювальний період (175 діб);

-гарячого водопостачання - протягом року (350 діб);

-технологічних потреб відповідно з виробничою програмою споживача.

Фактично отриманий обсяг теплової енергії споживачем від теплопостачального підприємства фіксується сторонами актом здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період, за формою, визначеною сторонами в додатку №3 договору (п. 3.3 договору).

Відповідно до п.6.1 договору облік спожитої теплової енергії споживачем здійснюється на межі продажу, яка є межею балансової належності (додаток № 2 договору) на підставі показників комерційних приладів обліку.

Облік споживання теплової енергії споживачем здійснюється за показниками комерційного приладу обліку, встановленого за адресою: АДРЕСА_1 (п. 6.2 договору).

КП "Теплоенерго" ДМР просить суд стягнути заборгованість за здійсненою поставкою теплової енергії ФОП ОСОБА_2, про що складені акти здачі-приймання теплової енергії:

- акт №8805 від 31 жовтня 2013 року за жовтень 2013 року на суму 148 грн. 61 коп. (акт вручений відповідачу 27.11.2013 року);

- акт №9707 від 30.11.2013 року за листопад 2013 року на суму 6 055 грн. 72 коп. (акт вручений відповідачу 13.12.2013 року);

- акт №10643 від 31.12.2013 року за грудень 2013 року на суму 555 грн. 20 коп. (акт вручений відповідачу 10.01.2014 року);

- акт №773 від 31.01.2014 року за січень 2014 року на суму 569 грн. 48 коп. (акт вручений відповідачу 31.01.2014 року);

- акт №978 від 28.02.2014 року за лютий 2014 року на суму 423 грн. 44 коп. (акт вручений відповідачу 06.03.2015 року);

- акт №1889 від 31.03.2014 року за березень 2014 року на суму 175 грн. 45 коп. (акт вручений відповідачу 07.04.2014 року);

- акт №2829 від 30.04.2014 року за квітень 2014 року на суму 69 грн. 83 коп. (акт вручений відповідачу 30.04.2014 року);

- акт №8826 від 30 листопада 2014 року за листопад 2014 року на суму 322 грн. 93 коп. (акт вручений відповідачу 18.12.2014 року);

- акт №9777 від 31 грудня 2014 року за грудень 2014 року на суму 513 грн. 82 коп. (акт вручений відповідачу 15.01.2015 року);

- акт №75 від 31 січня 2015 року за січень 2015 року на суму 765 грн. 07 коп. (акт вручений відповідачу 27.02.2015 року);

- акт №941 від 28 лютого 2015 року за лютий 2015 року на суму 588 грн. (акт вручений відповідачу 27.03.2015 року).

Відповідно до п.6.6. договору розрахунки між теплопостачальним підприємством та споживачем за договором проводяться виключно у безготівковій формі у національній валюті України - гривні, шляхом перерахування грошових коштів, вказаних у відповідних платіжних документах, на поточні рахунки, зазначені сторонами у розділі 15 цього договору.

Розрахунковим періодом є календарний місяць, за результатами якого підписується акт здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період (в 2-х примірниках), за формою визначеною сторонами в додатку №3 договору. Підписаний акт здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період або його відсутність в порядку п.п. 4.2.2, 6.10 договору, є підтвердженням відсутності претензій з боку споживача в частині фактично отриманої кількості теплової енергії (п.6.7 договору).

Умовами п. 6.8 договору передбачено, що споживач зобов'язаний не пізніше 15 числа розрахункового періоду здійснити теплопостачальному підприємству авансовий платіж у розмірі 80 % від вартості теплової енергії згідно з її кількістю, передбаченою додатком №1 до договору, за власним платіжним дорученням з вказаним періодом, за який він сплачується.

Споживач здійснює остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію до 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим. У випадку утворення переплати вона зараховується в рахунок наступних платежів (п. 6.9 договору).

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивач просить стягнути заборгованість за надані послуги у сумі 7 852 коп. 73 коп. за листопад-грудень 2013 року, січень-квітень, листопад-грудень 2014 року та січень-лютий 2015 року.

Місцевий господарський суд визнав вимоги позивача обґрунтованими та прийняв рішення про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь КП "Теплоенерго" ДМР 7 852 грн. 73 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію, 248 грн. 19 коп. пені, 68 грн. 47 коп. 3% річних, 2 021 грн. 06 коп. інфляційних втрат та 1689 грн. 69 коп. витрат по сплаті судового збору, не звернувши уваги на ті обставини, що визначивши у позовній заяві відповідачем ФОП ОСОБА_2, у прохальній частині позовної заяви позивач вимог до нього не пред'явив, а просив суд стягнути з ФОП ОСОБА_4 на свою користь 7 852 грн. 73 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію, 256 грн. 30 коп. пені, 68 грн. 50 коп. 3% річних, 2 543 грн. 40 коп. інфляційних втрат та 1 827 грн. витрат по сплаті судового збору, внаслідок чого у суда першої інстанції були відсутні підстави для стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь КП "Теплоенерго" ДМР зазначених у рішенні сум.

Відповідно до ст. 24 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Згідно п. 1.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" про здійснену заміну учасника судового процесу обов'язково зазначається в описовій частині рішення суду, прийнятою по суті справи, проте відповідних відомостей оскаржуване рішення не містить.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2015 року у справі №904/3752/15 скасувати.

Прийняти нове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Стягнути з комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 913 грн. 50 коп. судового збору за перегляд судового рішення апеляційною інстанцією.

Доручити господарському суду Дніпропетровської області у відповідності до ст. 116, ст. 117 Господарського процесуального кодексу України видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Герасименко

(Повний текст постанови складено 17.03.2016 року)