ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016р. Справа№ 914/4429/15

За позовом: Комунальної 3-ої міської клінічної лікарні, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Краківський ринок, м. Львів

про стягнення 593 812, 24 грн.

Суддя Манюк П.Т.

При секретарі Підкостельній О.П.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник

від відповідача: ОСОБА_2- представник

Зміст ст. 22 ГПК України представникам сторін розяснено.

Розглядається справа за позовом Комунальної 3-ої міської клінічної лікарні до Товариства з обмеженою відповідальністю Краківський ринок про стягнення 593 812, 24 грн.

Ухвалою суду від 29.12.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 25.01.2016 р.

Розгляд справи відкладався з підстав викладених у відповідних ухвалах суду, в судовому засіданні оголошувалася перерва.

Ухвалою суду від 24.02.2016 р. продовжено строк вирішення спору, визначений ч. 1 ст. 69 ГПК України, на 15 днів.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав наведених у позовній заяві та усних поясненнях. Крім того, представник позивача подав заяву в якій відмовився від позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 39 028, 38 грн. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Представник відповідача в судових засіданнях позовні вимоги заперечив, просив відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та усних поясненнях.

Представником відповідача в судовому засіданні 14.03.2016 р. було подано клопотання про призначення колегіального розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 4-6 ГПК України справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Суд, розглянувши клопотання представника відповідача про колегіальний розгляд справи, заслухавши думку представників сторін вважає що справа № 914/4429/15 за своєю категорією не відноситься до складних, а тому господарський спір не доцільно розглядати у колегіальному складі суддів.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне:

Комунальна 3-тя міська клінічна лікарня (надалі - позивач) звернулася в господарський суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Краківський ринок (надалі - відповідач) про стягнення 593 812, 24 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01.05.2001 року між ним та відповідачем був укладений договір оренди нежитлового приміщення № 0740-В (надалі - договір). Відповідно до п. 1.1 договору позивач надає, а відповідач приймає в орендне користування окремо стоячу будівлю колишнього гінекологічного відділення лікарні за адресою: м. Львів, вул. Рапопорта, 6, загальною площею 962,1 м. кв., з них підвал 157,7 кв.м., 1-й поверх 442,3 кв.м., 2-й поверх 389,6 кв.м. (згідно поверхневого плану, що є невідємною частиною договору) для використання у господарській діяльності під складські приміщення.

Відповідно до п. 2.1 договору приміщення, вказані в п. 1 договору, надаються відповідачу в орендне користування на умовах цього договору терміном на 10 років з 01.05.2001 року по 01.05.2011 року.

Згідно п. 4.1 договору, орендна плата розраховується згідно постанови КМУ від 19.01.2000 року № 75. Розмір орендної плати визначається за формулою: оплата річна 333 498*10 % = 33 349, 80 грн.; оплата в місяць 33 349, 80 : 12 = 2 779, 15 грн.; за 1 кв.м. 2 779,15 : 962,1 = 2, 89 грн. Орендар сплачує за 1 кв.м. 2, 89 грн. в місяць, податок на додану вартість та відшкодовує податок на землю згідно чинного законодавства відповідно до довідки земельно-кадастрового відділу міської Ради. Пунктом 4.2 договору передбачено, що розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної плати за попередній місяць та індексу інфляції за поточний місяць.

Підпунктом 3.3.3 п. 3.3 договору передбачено, що відповідач зобовязаний регулярно, один раз в місяць, не пізніше 10 числа наступного місяця, сплачувати орендну плату, комунальні послуги, ПДВ, податок на землю згідно виставлених рахунків.

Підпунктом 3.3.6 п. 3.3 договору сторони погодили, що після закінчення строку дії договору оренди, відповідач зобовязується повернути позивачу обєкт оренди за актом прийому-передачі у стані, в якому він буде знаходитись на момент припинення договору оренди.

В порушення умов договору відповідач не повернув обєкт оренди та не вносив орендну плату, у звязку з чим за період з січня 2013 р. по грудень 2013 р. у нього виникла заборгованість зі сплати орендної плати в розмірі 314 165, 12 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Крім стягнення орендної плати, позивач просив стягнути з відповідача пеню в розмірі 39 028, 38 грн., 3% річних в розмірі 24 424, 08, 23 грн. та інфляційні втрати в розмірі 216 194, 66 грн.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги заперечив посилаючись на те, що відповідач в грудні 2003 р. створив нову річ - приміщення в окремо стоячій будівлі колишнього генікологічного відділення лікарні за адресою: м. Львів, вул. Рапопорта, 6, що позначені на плані літерою Б-2, загальною площею 933, 9 кв.м., у звязку з чим набув на будівлю право спільної часткової власності в розмірі 77/100 приміщення. Вказаний факт встановлено рішенням Господарського суду Львівської області від 01.08.2012 р. у справі № 5015/2286/12, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що як співвласник вказаного майна наділений правом самостійно розпоряджатися часткою у праві спільної часткової власності, та відсутні правові підстави для сплати орендної плати за майно.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи із наступних мотивів:

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобовязання виникають з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

Приписами ст. 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк та згідно із ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлено договором найму.

Як встановлено судом, 01.05.2001 року між сторонами був укладений договір оренди нежитлового приміщення № 0740-В, відповідно до п. 1.1 якого позивач надає, а відповідач приймає в орендне користування окремо стоячу будівлю колишнього гінекологічного відділення лікарні за адресою: м. Львів, вул. Рапопорта, 6, загальною площею 962,1 м. кв., з них підвал 157,7 кв.м., 1-й поверх 442,3 кв.м., 2-й поверх 389,6 кв.м. (згідно поверхневого плану, що є невідємною частиною договору) для використання у господарській діяльності під складські приміщення.

Відповідно до п. 2.1 договору приміщення, вказані в п. 1 договору, надаються відповідачу в орендне користування на умовах цього договору терміном на 10 років з 01.05.2001 року по 01.05.2011 року.

Статтею 286 ГК України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно п. 4.1 договору, орендна плата розраховується згідно постанови КМУ від 19.01.2000 року № 75. Розмір орендної плати визначається за формулою: оплата річна 333 498*10 % = 33 349, 80 грн.; оплата в місяць 33 349, 80 : 12 = 2 779, 15 грн.; за 1 кв.м. 2 779, 15 : 962, 1 = 2, 89 грн. Орендар сплачує за 1 кв.м. 2, 89 грн. в місяць, податок на додану вартість та відшкодовує податок на землю згідно чинного законодавства відповідно до довідки земельно-кадастрового відділу міської Ради. Пунктом 4.2 договору передбачено, що розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної плати за попередній місяць та індексу інфляції за поточний місяць.

Підпунктом 3.3.6 п. 3.3 договору сторони погодили, що після закінчення строку дії договору оренди відповідач зобовязується повернути позивачу обєкт оренди за актом прийому-передачі у стані, в якому він буде знаходитись на момент припинення договору оренди.

Відповідно до ч.2 ст. 291 Господарського кодексу України, договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно із ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України, повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Як зазначено у ч. ч. 3, 4 п. 5.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 12 Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна, слід враховувати, що передбачені статтею 785 ЦК України наслідки повязані з моментом припинення договору оренди (найму). Підстави припинення даного виду договорів визначені в частині другій статті 291 ГК України, згідно з якою договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено. Водночас у розгляді справ зі спорів, що виникають з договорів оренди будівель або інших капітальних споруд, господарські суди мають враховувати умови договору та спеціальні норми статті 795 ЦК України, в силу яких договір найму припиняється з моменту оформлення відповідних документів (актів), що підтверджують повернення наймачем предмета договору найму.

Таким чином, підставою для припинення зобовязання відповідача сплачувати позивачу орендну плату за користування орендованим майном, є підписання акту приймання-передачі приміщення.

Судом встановлено, що відповідач не повернув орендованого приміщення згідно акту приймання-передачі та продовжує надалі ним користуватись, не вносячи орендну плату, у звязку з чим за період з січня 2013 р. по грудень 2013 р. у нього виникла заборгованість зі сплати орендної плати в розмірі 314 165, 12 грн.

Щодо посилань представника відповідача про те, що він в грудні 2003 р. створив нову річ - приміщення в окремо стоячій будівлі колишнього генікологічного відділення лікарні за адресою: м. Львів, вул. Рапопорта, 6, що позначені на плані літерою Б-2, загальною площею 933, 9 кв.м., у зв»язку з чим набув на неї права спільної часткової власності, що в свою чергу є підставою для припинення зобовязань в частині сплати орендної плати, суд зазначає наступне.

Відповідно до рішення Господарського суду Львівської області від 01.08.2012 року у справі № 5015/2286/12, з урахуванням постанови Вищого господарського суду України від 10.04.2013 року у справі № 5015/2286/12, визнано право спільної часткової власності Львівської міської ради та ТзОВ Краківський ринок на окремо стоячу будівлю колишнього гінекологічного відділення за адресою: м. Львів, вул. Рапопорта, 6, загальною площею - 933,9 м.кв., в наступних частках -77/100 за ТзОВ Краківський ринок та 23/100 - за Львівською міською радою. Вказане рішення набрало законної сили 10.04.2013 року.

Позивачем при здійсненні розрахунку заборгованості відповідача по сплаті орендної плати за 2013 р. враховано набуття ТзОВ Краківський ринок права спільної часткової власності на 77/100 приміщення з 10 квітня 2013 р., оскільки заборгованість по орендній платі з вказаного періоду розраховувалася позивачем з врахуванням частки 23/100, яка не належить відповідачу на праві власності, однак якою він користується.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки представник відповідача доказів оплати заборгованості зі сплати орендної плати не надав, в матеріалах справи відсутні докази, які б давали відповідачу право не здійснювати сплату орендної плати, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 314 165, 12 грн. підлягають до задоволення.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 24 424, 08 грн. та інфляційних втрат в розмірі 216 194, 66 грн., суд вважає, що вони розраховані вірно, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

На підставі п. 4.3 договору позивачем було нараховано відповідачу пеню в розмірі 39 028, 38 грн. Під час розгляду судом вказаної справи, представником позивача було подано заяву, в якій він відмовився від позовних вимог в частині стягнення пені.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Таким чином, суд вважає за необхідне прийняти відмову від позову та припинити провадження в частині стягнення пені в розмірі 39 028, 38 грн.

Разом з тим, у поданій заяві про відмову від позовних вимог в частині стягнення пені, представник позивача також просить суд повернути позивачу сплачений судовий збір в частині позовних вимог щодо стягнення пені.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір (в редакції, чинній на момент розгляду справи), сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи те, що позивач відмовився від позовних вимог в частині стягнення пені і така відмова прийнята судом, тому підстави для повернення позивачу судового збору щодо позовних вимог в частині стягнення пені відсутні.

Оскільки, спір виник через неправомірні дії відповідача, тому судовий збір покладається на нього пропорційно до задоволених вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 80, 82-85 ГПК України, суд , -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Краківський ринок (79007, м. Львів, вул. Базарна, 11, ) на користь Комунальної 3-ї міської клінічної лікарні (79016, м.Львів, вул. Є. Озаркевича, 2, ) суму в розмірі 563 105, 61 грн., з яких:

- 314 165, 12 грн. заборгованості з орендної плати;

- 216 194, 66 грн. інфляційних втрат;

- 24 424, 08 грн. 3% річних;

- 8 321, 75 грн. судового збору.

3. Провадження у справі в частині стягнення пені в розмірі 39 028, 38 грн. припинити.

4. Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Повне рішення складено 21.03.2016 року.

Суддя Манюк П.Т.