номер провадження справи 4/103/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.03.2016 Справа № 908/3947/15

Суддя Зінченко Н.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агрофірма Славутич про відстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 02.09.2015 р. у справі № 908/3947/15

за позовом Приватного підприємства ДРАГ (69063, АДРЕСА_1)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агрофірма Славутич (72252, Запорізька область, Веселівський район, с. Білоріцьке, пров. Молодіжний, буд. 1-А)

про стягнення 29730,00 грн. основного боргу за контрактом № 63 від 12.07.2013 р., 1624,96 грн. 3 % річних та 18640,71 грн. інфляційних втрат

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2, довіреність б/н від 15.02.2016 р.;

від відповідача (заявника) не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

16.12.2015 р. на адресу господарського суду Запорізької області від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агрофірма Славутич, м. Запоріжжя (відповідача у справі) надійшла заява в порядку ст. 121 ГПК України про відстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 02.09.2015 р. у справі № 908/3947/15 строком до 30.07.2016р.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.12.2015 р., скаргу призначено до розгляду судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.12.2015 р. у справі №908/3947/15 вирішення питання про прийняття до розгляду заяви ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агрофірма Славутич про відстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 02.09.2015 р. у справі № 908/3947/15 відкласти до повернення матеріалів справи № 908/3947/15 до господарського суду Запорізької області.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.02.2016 р., у зв'язку з поверненням матеріалів справи №908/3947/15 до господарського суду Запорізької області, заява про відстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 16.12.2015 р. у справі № 908/3947/15 прийнята до розгляду, розгляд заяви призначено на 24.02.2016 р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для розгляду та вирішення заяви по суті. В судовому засіданні 24.02.2016 р., на підставі ст. 77 ГПК України, з метою надання часу відповідачу для предявлення річного звіту про фінансовий стон підприємства, судом оголошувалася перерва до 14.03.2016р.

В судовому засіданні 14.03.2016р. заява розглянута та вирішена судом по суті.

За письмовим клопотанням представника позивача від 14.03.2016р. розгляд заяви здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Відповідач в судове засідання 14.03.2016р. не зявився без повідомлення суду про поважність причин неявки уповноваженого представника. Про дату, час та місце розгляду заяви позивач був повідомлений належним чином у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У відповідності до ст. 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути заяву про відстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 02.09.2015 р. у справі № 908/3947/15 за відсутністю представника відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду заяви по суті.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агрофірма Славутич про відстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 02.09.2015 р. у справі № 908/3947/15, суд встановив.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 02.09.2015 р. у справі №908/3947/15 з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агрофірма Славутич, Запорізька область, Веселівський район, с. Білоріцьке на користь Приватного підприємства ДРАГ, м. Запоріжжя стягнуто 29730,00 грн. основного боргу, 1624,96 грн. 3 % річних та 18640,71 грн. інфляційних втрат та 1827, 00 грн. судового збору.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 11.11.2015 р. у справі № 908/3947/15 рішення господарського суду Запорізької області від 02.09.2015 р. у справі №908/3947/15 залишено без змін.

23.11.2015 р. на примусове виконання рішення від 02.09.2015 р. у справі №908/3947/15 господарським судом Запорізької області видано відповідний наказ.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.01.2016р. у справі №908/3947/15 рішення господарського суду Запорізької області від 02.09.2015 р. у справі №908/3947/15 залишено без змін.

Мотивуючи заяву про відстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 02.09.2015 р. у справі №908/3947/15, відповідач зазначає, що на даний момент своєчасне і повне виконання зазначеного рішення суду ускладнене наступними підставами.

Як зазначає відповідач, необхідність надання розстрочки відповідач (заявник) обґрунтовує відсутністю у нього інших джерел доходів, окрім вирощування та реалізації сільськогосподарських культур. Виручка від реалізації продукції є основним джерелом сплати зобов'язань відповідача перед кредиторами, та пов'язана з рівнем виробництва сільськогосподарської продукції (урожайністю сільськогосподарських культур), що в свою чергу залежить від природних факторів. Як наслідок, несприятливі природно - кліматичні умови (визнані Торгово-промисловою палатою форс-мажором), впливають на результати діяльності сільгосптоваровиробництва, на фінансові результати, а отже, і на можливість погашення кредиторських зобов'язань. Крім того зазначає, що відповідно до плану виробництва осінь 2015 року весна 2016 року грошові кошти витрачено на засівання сільськогосподарських культур, а також передбачені кошти на подальшу обробку посівів. Зазначив, що отримавши кошти після збору врожаю 2015р. відповідач сплатив суму основного богу в розмірі 29730, 00 грн.

Позивач проти надання відстрочки заперечив, мотивуючи тим, що відповідач до своєї заяви не надав жодних доказів того, що через обставини, на які він посилається, у нього виник тяжкий матеріальний стан, який ускладнює чи унеможливлює виконання рішення суду по даній справі, і що станом на час звернення до суду із заявою про відстрочку на рахунках господарства відповідача відсутні кошти для сплати позивачу суми 1624,96 грн. 3 % річних та 18640,71 грн. інфляційних втрат та 1827, 00 грн. судового збору судового збору і відсутнє майно, на яке можливо було б звернути стягнення на вказану суму. Також не надано актуальний Баланс товариства, Звіт про фінансові результати діяльності, довідки з банківських установ про залишок грошових коштів на рахунках на час подання цієї заяви та на час її розгляду судом. Також, позивач зазначає, що обовязок розрахуватись з ним у відповідача настав ще 01.09.2013. Позивач не мав можливості два роки використовувати ці кошти у власній виробничій діяльності і відстрочення сплати боргу на ще більший строк призведе до негативних наслідків для підприємства позивача.

Згідно ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Як зазначено в пункті 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 9 від 17.10.2012 р. вирішуючи питання про розстрочку виконання судового рішення, господарський суд повинен врахувати матеріальні інтереси і фінансовий стан обох сторін, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В пункті 7.1.1 вказаної Постанови наведено визначення терміну відстрочка. Так, відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Наведені вище законодавчі норми свідчать, що Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, наявність яких унеможливлює виконання рішення суду або утруднює його виконання, у звязку з чим, суд зобовязаний оцінити ті обставини, на які посилається заявник, та докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України.

Таким чином, для застосування передбачених ст. 121 ГПК України заходів, суд встановлює у кожному конкретному випадку чи є у наявності обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі.

Підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановлений господарським судом способом.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст., ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В обґрунтування надання відстрочки ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агрофірма Славутич посилається на несприятливі природні фактори та неврожай, та відповідний скрутний матеріальний стан, що мале місце у 2014 році.

З цього приводу суд вважає за необхідне зауважити, що із заявою про відстрочку відповідач звернувся у грудні 2015 року. Документальних доказів важкого матеріального та фінансового стану (несприятливі природні фактори, неврожай тощо) на час звернення (грудень 2015) до заяви відповідачем не додано.

Також, заявником не надано Балансу товариства, Звіту про фінансові результати діяльності (декларація про прибуток тощо), довідки з банківських установ про залишок (відсутність) грошових коштів на рахунках, а також інших доказів про відсутність грошових коштів, збитковість діяльності в поточному році тощо.

Крім того, судом було відкладено розгляд заяви про відстрочку виконання судового рішення від 02.09.2015 р. у справі №908/3947/15 з метою надання часу відповідачу для предявлення річного звіту про фінансовий стан підприємства, станом на час розгляду заяви про відстрочку в суді. Зазначеного звіту позивачем (заявником) подано не було.

Стосовно доводів ТОВ Агрофірма Славутич про те, що діяльність підприємства має сезонний характер та у зв'язку з цим надходження грошових коштів від господарської діяльності підприємства теж має сезонний характер, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обовязковим.

Фінансовий стан підприємства це сукупність показників, які відображають наявність, розміщення і використання ресурсів підприємства, реальні і потенційні фінансові можливості підприємства. Незадовільний фінансовий стан характеризується незадовільною платіжною готовністю, простроченою заборгованістю перед бюджетом, постачальником і банком, недостатньо стійкою потенційною фінансовою базою в зв'язку з несприятливими тенденціями в виробництві тощо.

Відповідачем (заявником) не надано суду відповідних доказів дійсно важкого фінансового стану підприємства, тобто суду не надано доказів, що можуть засвідчити неможливість виконання боржником ухваленого судового рішення, а також не надано доказів винятковості такого випадку, що може бути підставою для відстрочення судом його виконання.

За загальним правилом цивільного законодавства боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання через відсутність у нього необхідних коштів.

Також слід зауважити, що в обґрунтування заяви про відстрочку виконання рішення суду відповідачем не надані документи, які дають змогу вважати, що з настанням зазначеного строку (30.07.2016 р.) у відповідача буде фінансова можливість виконати судове рішення.

Таким чином, в ході здійснення своєї підприємницької діяльності відповідач діє на власний розсуд та має і повинен розуміти всі ризики, які можуть мати його правовідносини з контрагентами.

Інші відповідні документи і докази в обґрунтування того, що фінансові можливості відповідача унеможливлюють виконання судового рішення одночасно і в повному обсязі, відповідачем не надані.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається відповідач в обґрунтування заяви про відстрочку виконання судового рішення, не свідчать про наявність виключних обставин, що перешкоджають виконанню рішення суду в строк визначений законом.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи фінансовий стан та матеріальні інтереси сторін, приймаючи до уваги розмір заборгованості за рішенням суду, щодо якого відповідач звернувся із заявою про відстрочку його виконання, суд не вбачає підстав для надання відстрочки виконання рішення суду, а тому відмовляє в задоволенні заяви ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агрофірма Славутич про відстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 02.09.2015 р. у справі № 908/3947/15.

Керуючись ст., ст. 32 34, 43, 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агрофірма Славутич про відстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 02.09.2015 р. у справі № 908/3947/15 відмовити.

Копію даної ухвали направити сторонам у справі.

Суддя Н.Г.Зінченко