РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2016Справа №910/32790/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА»

до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

про стягнення 14 519,64 грн.

Суддя Якименко М.М

Представники сторін:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова Компанія "ПРОВІДНА" звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "«Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення 14 519,64 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну ОСОБА_1, який є страхувальником позивача, було завдано матеріальної шкоди, яка була відшкодована позивачем в якості страхового відшкодування. У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача 14 519,64 грн. - відшкодування шкоди, 1 218,00 грн. - судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.12.2015 порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 16.02.2016 року.

15.02.2016 року через канцелярію господарського суду м. Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.02.2015 року відкладено розгляд справи на 09.03.2016 року.

Представники позивача та відповідача у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до статті 75 ГПК України суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 09.03.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.07.2014 року між ОСОБА_1 (далі по тексту - страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» (далі по тексту - страховик, позивач) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту, переданого в заставу №06/6759801/1702/14 (далі за текстом - Договір), за умовами якого був застрахований транспортний засіб марки «Фольцваген», державний номер НОМЕР_1 (далі по тексту - застрахований транспортний засіб).

Відповідно до Договору страхування страховик повинен відшкодовувати шкоду, що трапилась в результаті страхового випадку, а саме: пошкодження, втрата або знищення транспортного засобу або додаткового обладнання внаслідок ДТП - дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу.

З матеріалів справи слідує, що 12.12.2014 року в м. Полтава від вул. Фрунзе по вул. Рози Люксембурга в напрямку вул. ОСОБА_2, сталося ДТП, в результаті якого зіткнулися застрахований транспортний засіб, та транспортний засіб марки «ВАЗ 21114» державний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3, у результаті чого застрахованому транспортному засобу було завдано пошкодження.

Відповідно до Страхового акту № від 03.02.2015 року вартість матеріального збитку, завданого застрахованому транспортному засобу склала 14 519,64 грн. (копія страхового акту в матеріалах справи).

У зв'язку зі зверненням страхувальника до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу (копія заяви в матеріалах справи), позивачем було визнано вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, про що складено відповідний страховий акт, видано наказ на здійснення виплати страхового відшкодування страхувальникові (зазначені документи містяться в матеріалах справи) в розмірі 14 519,64 грн.

Відповідно до ст. 22, 1166 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті її цивільного права, має право на їх відшкодування. Шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, і звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Договір укладений між позивачем та страхувальником за своєю правовою природою є договором страхування. Правовідносини щодо страхування регулюються нормами Цивільного кодексу України, зокрема, главою 67 ЦК України.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Майнова шкода, завдана страхувальникові позивача була відшкодована позивачем відповідно до умов Договору, однак постановою Київського районного суду м. Полтави від 28.01.2015 року справа №552/7961/14-п, винним у ДТП визнано ОСОБА_3 (водій транспортного засобу марки «Фольцваген», державний номер НОМЕР_1).

Відповідно до єдиної централізованої бази даних МТСБУ цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі по тексту - відповідач), відповідно до Полісу серія АС/7249271, що в свою чергу є підставою для відшкодування завданої майнової шкоди відповідачем.

Згідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У відповідності до вимог ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що страховик виконав своє грошове зобов'язання 25.02.2015 року, що підтверджується платіжним дорученням №0007592 від 25.02.2015 року на суму 14 519,64 грн.

Рішенням (заочне) Київського районного суду м. Полтави від 04.05.2015 року у справі №552/2909/15-ц (суддя Н.Л. Яковенко) визнано недійсним поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7249271 від 05.05.2014 року.

Таким чином, у відповідача відсутній правовий обов'язок щодо виплати матеріальної шкоди позивачу (ст. 1191 ЦК України) у в зв'язку з визнанням недійсним полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7249271 від 05.05.2014 року.

Суд також наголошує, що позивач не позбавлений права звернутися з даним позовом до суду до особи (ОСОБА_3.) винуватої в скоєнні ДТП, та/або до юридичної особи яка є власником транспортного засобу марки «ВАЗ 21114» державний номер НОМЕР_2 та знаходиться в трудових відносинах з ОСОБА_3

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження свої позовних вимог, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, суддя -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 15.03.2016 року.