РІШЕННЯ

14 березня 2016 року Справа № 913/23/16

Провадження № 30/913/23/16

За позовом Публічного акціонерного товариства БМ Банк, м. Київ

до першого відповідача ОСОБА_1 підприємства Локомотив-Сервіс, м. Луганськ

другого відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Торговий дім Локомотив-Сервіс, м. Луганськ

про стягнення 948460 доларів США 41 цент

Суддя господарського суду Луганської області Голенко І.П.

Секретар судового засідання Семеніхіна В.В.

У засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_3, представник за довіреністю № 05-5/96 від 24.12.2015 (НОМЕР_1, виданий Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 01.08.2002);

від першого відповідача - представник не прибув;

від другого відповідача представник не прибув.

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про солідарне стягнення з відповідачів за договором поруки № 051/30/300813-9, який укладено в забезпечення зобов'язань за договором відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 30.08.2013 № 051/30/300813, заборгованості в сумі 948460 доларів США 41 цент, в тому числі:

поточна заборгованість по кредиту 653095 доларів США 38 центів;

прострочена заборгованість по кредиту 182491 доларів США 62 центи;

проценти за період з 26.12.2014 по 23.12.2015 85042 доларів США 36 центів;

пеня за несвоєчасно погашену заборгованість по кредиту 27831 доларів США 05 центів.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом невиконання відповідачами договірних зобовязань в частині повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним. Крім того, позивачем нараховано пеню за несвоєчасне виконання зобовязань.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Крім того, позивачем надано письмові пояснення щодо періоду нарахування пені, а саме він зазначив, що пеня нараховується за період з 03.11.2014 по 23.12.2015. Проте, розрахунок пені за вказаний період відсутній.

Отже, періодом нарахування пені є 02.06.2015 по 23.12.2015 згідно із розрахунком, який доданий до позовної заяви.

Відповідачі витребувані судом документи не представили, правом на участь своїх представників у судовому засіданні не скористалися, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Явка учасників процесу в судове засідання не визнавалася обовязковою.

Інформаційним листом Вищого господарського суду України від 05.06.2014 № 01-06/745/2014 "Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" розяснено, що учасник судового процесу, який знаходиться на тимчасово окупованій території України, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за умов, зазначених у підпунктах 1-4 пункту 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції" (у редакції Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014 № 01-06/2052/14). Так, учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за таких умов:

1) Якщо відповідну ухвалу господарським судом надіслано поштою за місцезнаходженням учасника судового процесу, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. При цьому слід мати на увазі, що згідно із статтею 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, вони вважаються достовірними, доки до них не внесено відповідних змін.

2) У разі коли учасник судового процесу не значиться у згаданому реєстрі, - якщо названу ухвалу господарським судом надіслано поштою за адресою, яку зазначено в заяві (скарзі), або за місцем проживання фізичної особи, або за місцезнаходженням відокремленого підрозділу юридичної особи (коли заяву повязано з його діяльністю).

3) Якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством звязку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, то суд не вчиняє дій, зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту. У такому разі, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством звязку через неможливість вручення, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого тексту, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст. У матеріалах справи мають міститися документи, що підтверджують отримання учасником судового процесу повідомлення (завірений судом витяг з журналу реєстрації телефонограм, журналу реєстрації електронних поштових відправлень тощо).

4) За неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Так, відповідно до витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцем реєстрації ПП «Локомотив-сервіс» є 91005, м. Луганськ, вул. Расковой, б. 3 «Г», ТОВ Торговий дім «Локомотив-Сервіс» - 91005, м. Луганськ, вул. Расковой, б. 3 «В».

Листом від 16.03.2015 № 511-30-100 УДППЗ Укрпошта повідомляє, що відповідно до Указу Президента України від 14.11.2014 № 875/2014 Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях та розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення (зі змінами), органи поштового зв'язку тимчасово не здійснюють пересилання поштових відправлень до вказаного населеного пункту.

Оскільки відповідачі у справі знаходяться на території проведення АТО, то інформація про час і місце судового засідання також була розміщена на сторінці господарського суду Луганської області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/), про що свідчить роздрукована сторінка з мережі Інтернет.

Таким чином, судом вжито відповідні заходи щодо повідомлення учасника судового процесу, який знаходиться на тимчасово окупованій території, тому у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування прийнятого судового рішення з посиланням на пункт 2 частини третьої статті 104 або пункт 2 частини другої статті 11110 ГПК (аналогічна позиція викладена в Інформаційному листі Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14).

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд встановив наступне.

Між Публічним акціонерним товариством «БМ Банк», як кредитором, та ОСОБА_1 підприємством «Локомотив-Сервіс», як позичальником, 30.08.2013 було укладено договір відновлювальної мультивалютної кредитної лінії № 051/30/300813 (а.с. 21-25, далі за тексом - договір).

До договору підписано додаткові договори до вказаного вище договору.

Предметом Договору (п. 1.1) є правовідносини, за якими банк зобовязується надавати на умовах цього договору, а позичальник зобовязується отримувати, належним чином використовувати та повернути в передбачені договором строки кредит в сумі 8900000 грн. 00 коп. та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.2 договору кредит надається у вигляді відновлювальної мультивалютної лінії в період з 30.08.2013 по 29.08.2016. Сума кредитів, що надано в будь-якій валюті цього договору, не повинна перевищувати встановлений ліміт кредитування. В разі зміни курсу будь-якої з валют кредиту, що призведе до перевищення ліміту кредитування, позичальник зобовязується погасити банку суму кредиту, яка перевищує ліміт кредитування, протягом двох робочих днів з моменту отримання письмового повідомлення банку про такий випадок. В разі, якщо ліміт кредитування буде вичерпано, позичальник має право отримати наступний транш в межах ліміту кредитування лише за умови погашення попередньої заборгованості за договором.

Пунктом 1.3 договору передбачено графік повернення кредиту.

У пункті 1.6 договору вказано, що за користування кредитом позичальник зобовязується сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку та розмірах, визначених цим договором.

Згідно із п. 1.6.1 договору проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі процентної ставки за користування кредитом, що надано в доларах США, в розмірі 10,5% річних.

Додатковим договором № 4 від 03.06.2014 вненсно зміни до вказаного пункту договору та встановлено процентну ставку в розмірі 11,5 % річних.

Пунктом 1.6.3 договору передбачено, що перша сплата позичальником процентів відбувається не пізніше 30.09.2013 за період з першого дня видачі кредиту по 25.09.2013. Всі наступні сплати процентів відбуваються в розрахунку з 26 числа попереднього місяця по 25-е число місяця включно звітного місяця та сплачуються позичальником щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця, а у разі повного строкового або дострокового погашення кредиту одночасно з погашенням кредиту.

Згідно із п. 2.3.1 договору банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником взятих на себе обовязків та недотримання умов, передбачених цим договором та/або документами забезпечення, вимагати негайного повернення суми кредиту та всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом у тому числі, але не виключно, якщо, зокрема, позичальник не зможе вчасно сплатити суму кредиту, її частину або проценти за користування кредитом або будь-які інші суми, які підлягають сплаті за цим договором.

В пункті 2.3.2 договору після отримання позичальником від банку повідомлення про відкликання кредиту, позичальник зобовязаний не пізніше 30 календарних днів з моменту одержання такого повідомлення, здійснити повне погашення кредиту (включаючи основну суму кредиту, нараховані та несплачені проценти за користування кредитом та інші платежі, що підлягають сплаті позичальником на користь банку відповідно до умов цього договору). У випадку невиконання позичальником вимоги банку в термін, встановлений у повідомленні, датою погашення кредиту вважається наступний день після дати, зазначеної у повідомленні.

Відповідно до п. 6.1.1 договору у разі порушення взятих на себе зобовязань по поверненню суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, у визначені договором строки, позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань припиняється через три роки від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Додатковим договором № 3 від 26.03.2014 встановлено процентну ставку за користування кредитним коштами в сумі 143000 доларів США в розмірі 12% річних.

На виконання кредитного договору банк перерахував позичальнику кредитні кошти в межах ліміту кредитування траншами на суму 371000 доларів США та 54927 доларів США (а.с. 11).

Як вбачається з виписки по особовому рахунку, перший відповідач свої грошові зобовязання за кредитним договором щодо повернення кредиту виконав частково, а саме: відповідачем для подальшого отримання наступних траншів здійснено погашення кредиту в сумі 98720 доларів США (а.с. 11).

У звязку з чим, відповідач отримав додаткові транші в сумах 365380 доларів США та 143000 доларів США (а.с. 52 та 12).

В забезпечення зобовязань першого відповідача за договором відновлювальної мультивалютної кредитної лінії № 051/30/300813 від 30.08.2013 банком 30.08.2013 було укладено договір поруки № 051/30/300813-9 з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Локомотив-Сервіс».

Відповідно до умов вказаного договору поруки поручитель поручається перед кредитором за своєчасне та повне виконання боржником зобовязання за кредитним договором від 30.08.2013 № 051/30/300813, а також додатковими договорами до цього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому (п. 1 договору поруки).

Пунктом 1.2 договору поруки передбачено, що у разі порушення боржником зобовязань за кредитним договором боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно із п. 3.1 договору поруки поручитель відповідає по зобовязанням за кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків

Відповідно до п. 4.2 договору поруки порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку основного зобовязання по кредитному договору не предявить вимоги до поручителя.

В порушення умов кредитного договору та договору поруки відповідачі не виконали взяті на себе зобовязання щодо погашення кредиту та відсотків у встановлені строки.

Банк письмово звертався до позичальника та поручителя з вимогами про виконання зобовязань № 30-03/481 від 10.08.2015 та № 30-03/480 від 10.08.2015.

У звязку з невиконанням відповідачами своїх грошових зобовязань, позивач звернувся з цим позовом до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи позивача та надані ним докази, суд дійшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог за позовом, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 2. ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Крім того, за приписами Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 N 254, підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи, які мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі (п.п. 4.2., 4.3.). До первинних документів відносяться меморіальні (для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій) (п. 4.4."б" Положення). Меморіальні документи застосовуються банками для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку. До меморіальних документів (паперових або електронних), що використовуються для безготівкових розрахунків, належать такі розрахункові документи (п. 4.6. Положення): меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; інші документи (інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку).

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом, кредит було видано банком першому відповідачу. Проте, останній порушив договірні зобовязання щодо погашення кредиту та відсотків. У звязку з чим, за першим відповідачем утворилась поточна заборгованість за кредитом у розмірі 653095 доларів США 80 центів та заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 85042 доларів США 36 центи.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно п.2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. ст. 43, 33 Господарського процесуального кодексу України сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги позивача до першого відповідача в частині стягнення поточної кредитної заборгованості та заборгованості за процентами є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Пунктом 1.2 кредитного договору передбачено, що кредит надається на строк до 29.08.2016. Пунктом 4.2.5 кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати від позичальника достроково погасити кредит/частину кредиту, якщо протягом строку виконання обовязків за цим договором у позичальника виникне обставина, що свідчить про погіршення фінансового стану позичальника.

З матеріалів справи вбачається, що повернення кредиту має здійснюватися відповідачем згідно графіку.

Позивачем у письмових поясненнях від 14.03.2016 зазначив, що прострочення виконання зобовязань по повернення частин мультивалютного кредиту виникло з 02.06.2015.

Зазначене свідчить про прострочення повернення чергової частини кредиту.

Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у звязку з порушенням умов договору згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобовязань. Дострокове повернення позичальником всієї заборгованості за кредитним договором є способом цивільно-правової відповідальності боржника.

Законом не визначено форму предявлення такої вимоги позикодавцем, а тому останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред'явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі формі позову.

Отже, не надіслання позикодавцем в досудовому порядку письмової вимоги позичальнику про дострокове повернення кредиту не є перешкодою для реалізації права позикодавця звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав безпосередньо до суду, оскільки обмеження заявників у праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів попереднього їх звернення до позичальника з вимогами, оформленими в інший спосіб, ніж позов, фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту, суперечити положенням частини 2 статті 124 Конституції України та позиції Конституційного Суду України в рішенні від 09.07.2002 № 15-рп/2002 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини 2 статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів), згідно з якою вирішення правових спорів у межах досудових процедур є правом, а не обовязком особи, яка потребує такого захисту.

Відповідно до п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 1 від 24.11.2014 Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів у розгляді питання щодо дострокового повернення кредиту в зв'язку з простроченням виконання боржником свого зобов'язання за кредитним договором господарські суди мають виходити з такого. У силу частини другої статті 1054 Цивільного кодексу України до кредитних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 1050 зазначеного Кодексу, якою встановлено санкцію за прострочення повернення чергової частини позики, а саме: позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, що належать йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України. У такому випадку дострокове повернення кредиту не має ознак одностороннього припинення договірних зобов'язань та є належним способом захисту порушеного права.

Враховуючи викладене, відсутність письмової вимоги про дострокове повернення кредиту не є перешкодою для реалізації права позивача, яке передбачено ст. 124 Конституції України, ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, звернутись до суду у будь-який час за захистом своїх порушених прав.

Водночас, позивач письмово звертався до позичальника та поручителя з вимогами про виконання зобовязань № 30-03/481 від 10.08.2015 та № 30-03/480 від 10.08.2015.

Тому, вимога позивача в частині стягнення 182491 доларів США 62 центів строкового боргу по кредиту є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 27831 доларів США 05 центи за період з 02.06.2015 по 23.12.2015 суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 статті 192 Цивільного кодексу України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Таким чином, розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України, який визначається до національної валюти - гривні, і чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, тому пеня має обчислюватися, заявляється та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.04.2015 у справі № 3-29гс15.

Більше того, пунктом 7.2 Кредитного договору передбачено, що пеня підлягає сплаті у національній валюті України за офіційним курсом НБУ, встановленим на день сплати.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення пені в іноземній валюті і розрахунок пені, що є предметом розгляду, визначався в доларах США з порушенням методики її розрахунку (без конвертування суми заборгованості за офіційним курсом НБУ за кожний день прострочки в гривню, до якої застосовується подвійна облікова ставка НБУ). Розрахунок пені в гривні на вимогу суду (ухвали від 05.01.2016, 19.01.2016, 16.02.2016 та 29.02.2016) позивач не надав, наполягав на обґрунтованості нарахованої пені в іноземній валюті.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 27831 доларів США 05 центи.

За приписами ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно із ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно ч. 2 ст. 554 Цивільного кодексу України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється за спливом строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

За приписами ч. 1 ст. 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст. 251 та ч.2 ст. 252 Цивільного кодексу України).

З договору поруки вбачається встановлення строку, після якого порука припиняється: порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку основного зобовязання по кредитному договору не предявить вимоги до поручителя (п. 4.2 договору поруки).

Як встановлено судом, банк письмово звертався до поручителя з вимогою про виконання зобовязань № 30-03/480 від 10.08.2015.

В пункті 4.1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 № 1 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» зазначено наступне: «Четвертою статті 559 ЦК України передбачено, зокрема, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Умова договору про дію поруки до повного виконання забезпеченого зобовязання не може розглядатися як установлення строку дії поруки. У цьому випадку відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Предявленням вимоги до поручителя є як направлення, так і вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору). Якщо основним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то строк предявлення кредитором вимоги до поручителя має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі».

Крім того, законом не визначено форму предявлення вимоги до поручителя.

У кредитному договорі строк виконання основного зобовязання чітко визначений - "до 29.08.2016" (п. 1.2 кредитного договору).

Позивач предявив позов до господарського суду 28.12.2015.

Отже, приймаючи до уваги, що у першого відповідача утворилася заборгованість зі сплати кредиту та відсотків за користування ним за договором відновлювальної мультивалютної кредитної лінії № 051/30/300813 від 30.08.2013, то строк виконання грошового зобовязання другим відповідачем щодо солідарної відповідальності з повернення кредиту настав.

Відповідачі доказів належного виконання зобовязань за кредитним договором та договором поруки не надали.

Згідно із п. 9.13.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" дані щодо сум заборгованості, які підлягають стягненню, зазначаються в резолютивній частині рішення згідно з поданою до господарського суду позовною заявою.

З урахуванням викладеного, позов щодо солідарного стягнення з відповідачів слід задовольнити частково; з відповідачів солідарному стягненню підлягає поточна заборгованість по кредиту в сумі 653095 доларів США 38 центів, прострочена заборгованість по кредиту в сумі 182491 доларів США 62 центи та проценти в сумі 85042 доларів США 36 центів. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог покладається на відповідачів порівну.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства БМ Банк до ОСОБА_1 підприємства Локомотив-Сервіс та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Торговий дім Локомотив-Сервіс про стягнення 948460 доларів США 41 цент задовольнити частково.

2. Солідарно стягнути з ОСОБА_1 підприємства Локомотив-Сервіс, 91005, м. Луганськ, вул. Расковой, б. 3 «Г», код 24182193, та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Локомотив-Сервіс, 91005, м. Луганськ, вул. Расковой, б. 3 «В», код 13376089, на користь Публічного акціонерного товариства БМ Банк, 01032, м. Київ, бульвар Т.Шевченка, б. 37, офіс 122, код 33881201, поточну заборгованість по кредиту в сумі 653095 доларів США 38 центів, прострочену заборгованість по кредиту в сумі 182491 доларів США 62 центи та проценти в сумі 85042 доларів США 36 центів. Видати накази.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства Локомотив-Сервіс, 91005, м. Луганськ, вул. Расковой, б. 3 «Г», код 24182193, на користь Публічного акціонерного товариства БМ Банк, 01032. м. Київ, бульвар Т.Шевченка, б. 37, офіс 122, код 33881201, судовий збір в сумі 88673 грн. 43 коп. Видати наказ.

5. Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Локомотив-Сервіс, 91005, м. Луганськ, вул. Расковой, б. 3 «В», код 13376089, на користь Публічного акціонерного товариства БМ Банк, 01032. м. Київ, бульвар Т.Шевченка, б. 37, офіс 122, код 33881201, судовий збір в сумі 88673 грн. 42 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано - 16.03.2016.

Суддя І.П.Голенко

Надр. 3 прим.:

1- до справи;

2 позивачу: 61002, м. Харків, вул. Іванова, 36А

3 першому відповідачу за адресою: 91005, м. Луганськ, вул.. Расковой, буд. 3-Г (не направляється у звязку з тим, відповідно до листа УДППЗ Укрпошта від 16.03.2015 №511-30-100 пересилання пошти до вказаного населеного пункту тимчасово не здійснюється);

4 - другому відповідачу 2: 91005, м. Луганськ, вул.. Расковой, буд. 3-В (не направляється у звязку з тим, відповідно до листа УДППЗ Укрпошта від 16.03.2015 №511-30-100 пересилання пошти до вказаного населеного пункту тимчасово не здійснюється).