ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

23.03.16р. Справа № 904/1835/16

Суддя Назаренко Н.Г. , розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРАВДА", с. Кудашівка, Криничанський район, Дніпропетровська область

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЯ", с. Саївка, Пятихатський район, Дніпропетровська область

про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРАВДА» звернулося до господарського суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЯ", в якому просить:

- визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна від 12.02.2013р., укладений між сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "ДІЯ" та товариством з обмеженою відповідальністю "ПРАВДА" - дійсним;

- визнати за товариством з обмеженою відповідальністю "ПРАВДА" право власності на нерухоме майно.

Вивчивши позовні матеріали, суд прийшов до висновку про повернення її без розгляду з наступних підстав.

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви до розгляду суд досліджує її тільки за формальними ознаками та встановлює чи виконані позивачем вимоги розділу VIII "Подання позову".

Відповідно до п. 3 ст. 57 ГПК України - до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно п. 4 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо до позовної заяви не подано доказів сплати судового збору у встановлених розмірі.

Позивачем заявлено дві вимоги (1 немайнового характеру та 1 майнового характеру):

- визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12.02.2013р., укладеного між сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "ДІЯ" та товаритсвом з обмеженою відповідальністю "ПРАВДА" - дійсним;

- визнання за товариством з обмеженою відповідальністю "ПРАВДА" права власності на нерухоме майно.

Однак, судовий збір сплачено в розмірі 1 378,00 грн. лише за одну немайнову вимогу.

Згідно п. 2.2.1. Постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.13р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Отже, позивачем не доплачено судовий збір за вимогу про визнання права власності на нерухоме майно.

Недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України (п.3.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Пунктом 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Отже, порушення провадження у справі до виконання позивачем вказаного обовязку, не буде відповідати ст. 6 Конвенції.

Враховуючи викладене, суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов'язувати позивача усувати вказані недоліки.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що повернення позовної заяви на підставах, визначених ст. 63 Господарського процесуального кодексу України прямо передбачено діючим законодавством та не є відмовою в доступі до правосуддя в розумінні Закону України Про забезпечення права на справедливий суд та не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, п. 4 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Додаток:

- позовна заява з доданими до неї додатками на 15 арк., у т.ч. квитанція про сплату судового збору від 21.03.2016р. № 58 на суму 1 378,00 грн.

Суддя ОСОБА_1