РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2016Справа №910/32024/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Авіаційне підприємство спеціального призначення «Меридіан»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Марс РК»

про стягнення 56 399,58 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Вербицька П.А. (дов. №16 від 25.01.2016);

від відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

21.12.2015 Публічне акціонерне товариство «Авіаційне підприємство спеціального призначення «Меридіан» звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Марс РК» про стягнення основного боргу в сумі 24 452,28 грн., пені в сумі 22 373,83 грн., неустойки в сумі 8 478,14 грн., 3% річних в сумі 1 095,33 грн., а всього 56 399,58 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 22.12.2015 порушено провадження у справі № 910/32024/15 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 19.01.2016.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 19.01.2016 у зв'язку із невиконанням сторонами вимог ухвали суду від 22.12.2015 та необхідністю витребування доказів по справі, розгляд справи відкладено на 22.02.2016.

22.01.2016 позивач через загальний відділ діловодства суду подав додаткові пояснення по справі та уточнення позовних вимог, відповідно до яких просив стягнути з відповідача основний борг в сумі 24 452,28 грн., пеню в розмірі 26 051,87 грн., неустойку в розмірі 8 478,14 грн., 3% річних в сумі 1 480,42 грн., а всього 60 462,71 грн.

Відповідно до п. 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року № 18 (далі - Постанова) передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Згідно з п. 3.11 Постанови ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як, зокрема, збільшення або зменшення розміру позовних вимог.

Судом встановлено, що уточнення позовних вимог, надані позивачем, фактично є заявою про збільшення розміру позовних вимог, не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, а тому приймається судом до розгляду.

Отже, новою ціною позову, виходячи з якої розглядається спір є: 60 462,71 грн., з яких: основний борг - 24 452,28 грн., пеня - 26 051,87 грн., неустойка - 8 478,14 грн. та 3% річних - 1 480,42 грн.

09.02.2016 позивачем через загальний відділ діловодства суду подано додаткові пояснення по справі.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 22.02.2016 продовжено строк розгляду справи та відкладено розгляд на 09.03.2016.

В судове засідання 09.03.2016 з'явився представник позивача, надав пояснення по суті справи.

Представник відповідача в судове засідання 09.03.2016 не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

При цьому, відповідно до п. 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 09.03.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

14.10.2008 між Публічним акціонерним товариством «Авіаційне підприємство спеціального призначення «Меридіан» (далі - позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Марс РК» (далі - відповідач, орендар) укладено договір оренди майна, що належить ВАТ «АПСП «Меридіан» №14/10-08, відповідно до п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування майно - частину приміщення ангару в ангарному корпусі АТБ, площею 190 кв. м, м. Полтава, Аеропорт, вартість якого визначена згідно з експертною оцінкою станом на 22.08.2008 і становить відповідно 279 530,30 грн. та яке знаходиться на балансі ВАТ «АПСП «Меридіан».

Відповідно до п. 1.2 договору майно передається в оренду під збереження повітряних суден та виконання технічного обслуговування.

Передача майна в оренду здійснюється за вартістю, визначеною в звіті про експертну оцінку об'єкту оренди, складеному за Методикою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України (п. 2.3 договору).

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - вересень 2008 року - 3532,56 грн. Нарахування та сплата ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за вересень 2008 року. Сума ПДВ на оренду плату нараховується та сплачується згідно чинного законодавства (п.3.1 договору).

Згідно з п. 3.4 договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі підлягає індексації і стягується з орендаря відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі 0,5% від суми заборгованості з урахуванням індексації, за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Пунктом 3.6 договору визначено, що зобов'язання орендаря по сплаті орендної плати забезпечуються у вигляді авансової оплати в розмірі 4 239,07 грн. з відповідним коригуванням, що є платежем за останній місяць оренди.

В разі несплати орендарем орендної плати протягом 1-го місяця, договір оренди розривається в односторонньому порядку (п. 3.7 договору).

За умовами п. 3.8 договору у разі невиконання обов'язку щодо повернення майна із закінченням (припиненням) терміну дії цього договору, орендар сплачує орендодавцю неустойку у розмірі подвійної оплати за користування майном за весь час прострочення - строк фактичного користування майном з моменту припинення дії договору до факту повернення майна орендодавцеві за актом приймання-передачі.

Відповідно до п. п. 5.2, 5.6 договору орендар зобов'язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату. Щомісяця до 12 числа надавати орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати (копію платіжного доручення з відміткою банку, що обслуговує орендаря).

Цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 14.10.2008 по 13.09.2011 включно (п. 10.1 договору).

Згідно із доповненням №1 до договору №14/10-08 від 14.10.2008, термін дії договору на оренду частини приміщення в ангарному корпусі АТБ продовжено до 01.09.2014.

На підставі Акта приймання-передачі майна від 14.10.2008, визначене в договорі приміщення було передано відповідачу в оренду.

Належне виконання позивачем своїх зобов'язань підтверджується актами здачі-прийняття наданих послуг, підписаними уповноваженими представниками сторін та скрапленими печатками товариств, зокрема: від 30.11.2013 на суму 5700,52 грн., від 31.12.2013 на суму 5711,92 грн., від 31.01.2014 на суму 5740,48 грн., а також від 28.02.2014 на суму 5751,96 грн. та від 31.03.2014 на суму 5786,47 грн., які не підписані відповідачем, про що складено акт від 30.04.2014.

Матеріали справи містять претензію позивача, надіслану на адресу відповідача про наявність у нього заборгованості за договором №14/10-08 від 14.10.2008 у розмірі 24 452,28 грн. з вимогою її сплати до 02.03.2016.

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач посилався на те, що до листопада 2013 року відповідач своєчасно розраховувався за орендоване приміщення, однак з листопада 2013 року по квітень 2014 року має заборгованість, та крім того, відповідно до п. 2.4 договору не повернув орендареві приміщення у встановленому договором порядку, у зв'язку з чим просив стягнути з останнього на свою користь основний борг - 24 452,28 грн., пеню - 26 051,87 грн., неустойку - 8 478,14 грн. та 3% річних - 1 480,42 грн.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову з таких підстав.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди (найму).

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

В силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно з п. п. 5.2, 5.6 договору орендар зобов'язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату. Щомісяця до 12 числа надавати орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати (копію платіжного доручення з відміткою банку, що обслуговує орендаря).

Як встановлено судом, позивачем у справі належним чином виконані взяті на себе зобов'язання з передачі відповідачу майна, зазначеного у договорі, що підтверджено наявними у матеріалах справи актом приймання-передачі та актами здачі-приймання наданих послуг за спірний період та відповідачем не спростовано.

Наданий позивачем розрахунок розміру щомісячної орендної плати з листопада 2013 року по квітень 2014 року є обґрунтованим та відповідає умовам укладеного сторонами у справі договору.

Оскільки відповідачем не подано суду доказів сплати орендних платежів за вказаний період, як і не подано суду контррозрахунку орендної плати, то суд вбачає за можливе вказану вимогу задовольнити.

Таким чином матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено наявність у відповідача заборгованості з орендної плати за договором у розмірі 24 452,28 грн. Доказів надання орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати (копію платіжного доручення з відміткою банку, що обслуговує орендаря), матеріали справи не містять.

Крім суми основного боргу за договором позивач ставить вимоги про стягнення з відповідача пені - 26 051,87 грн., неустойки - 8 478,14 грн. та 3% річних - 1 480,42 грн.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок позивача 3% річних на суму заборгованості, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та підлягають стягненню з відповідача в сумі 1 480,42 грн.

Щодо стягнення пені та штрафу, то господарський суд міста Києва вважає за необхідне зазначити таке.

Статтею 785 ЦК України встановлено, що: у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі; якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Законодавство у сфері орендних правовідносин пов'язує припинення обов'язків орендаря з фактом поверненням об'єкту договору оренди, тобто з моментом підписання акта приймання-передачі. У разі невиконання обов'язку, передбаченого частиною першою статті 785 ЦК України, цивільним законодавством передбачена можливість стягнення неустойки за весь час прострочення виконання зобов'язання щодо повернення об'єкта оренди.

Таким чином, право на стягнення неустойки, встановленої нормою частини другої вказаної статті, пов'язується з простроченням орендарем виконання зобов'язання з повернення орендованого приміщення за актом приймання-передачі, а не з фактичним користуванням, чи то перебуванням орендаря в цьому приміщенні.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, проте позивачем у розрахунку суми пені не враховані зазначені приписи ГК України.

Згідно з п. 3.4 договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі підлягає індексації і стягується з орендаря відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі 0,5% від суми заборгованості з урахуванням індексації, за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

За умовами п. 3.8 договору у разі невиконання обов'язку щодо повернення майна із закінченням (припиненням) терміну дії цього договору, орендар сплачує орендодавцю неустойку у розмірі подвійної оплати за користування майном за весь час прострочення - строк фактичного користування майном з моменту припинення дії договору до факту повернення майна орендодавцеві за актом приймання-передачі.

Згідно з частиною другою статті 343 ГК України і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позов в частині стягнення пені у розмірі 26 051,87 грн. та неустойки - 8 478,14 грн. обґрунтований та підлягає задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору та вимогам закону.

З огляду на вказане позов підлягає задоволенню у повному обсязі з покладенням на відповідача судових витрат у справі на підставі положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Марс РК» (03036, м. Київ, пр.-кт Повітрофлотський, 90, код 31794945) на користь Публічного акціонерного товариства «Авіаційне підприємство спеціального призначення «Меридіан» (38714, Полтавська область, Полтавський район, с. Супрунівка, вул.. Київська, 2-ж, код 01130667) основний борг у розмірі 24 452 (двадцять чотири тисячі чотириста п'ятдесят дві) грн. 28 коп., пеню у розмірі 26 051 (двадцять шість тисяч п'ятдесят одну) грн. 87 коп., неустойку у розмірі 8 478 (вісім тисяч чотириста сімдесят вісім) грн. 14 коп., 3% річних у розмірі 1 480 (одна тисячу чотириста вісімдесят) грн. 42 коп. та судовий збір у розмірі 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене та підписане 14.03.2016.

Суддя В.О. Демидов