ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року Справа № 908/5029/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого Овечкіна В.Е.,
суддівКовтонюк Л.В., Чернова Є.В.,
за участю представників:
позивача -не з'явились,
відповідача-не з'явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група"
на рішення та постанову господарського суду Запорізької області від 11.11.2015 Донецького апеляційного господарського суду від 20.01.2016
у справі№908/5029/15
за позовомПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група"
доПАТ "Українська страхова компанія "АСКА"
про стягнення 40737,56 грн. страхового відшкодування в порядку регресу
ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 11.11.2015 (суддя Алейнікова Т.Г.), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.01.2016 (судді: Агапов О.Л., Склярук О.І., Малашкевич С.А.), в позові відмовлено у зв'язку з недоведеністю порушення відповідачем права позивача на відшкодування шкоди в порядку регресу.

ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" в поданій касаційній скарзі просить рішення та постанову скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення та неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, а саме ст.ст.993,1166,1191 ЦК України, п.36.3 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та ст.ст.33,43 ГПК України. Зокрема, скаржник вважає, що у постанові Комінтернівського районного суду м.Харкова від 02.07.2014 по справі №641/6535/14-п, якою притягнуто ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності була допущена технічна описка шляхом зазначення невірного державного номеру вантажного автомобіля "Сканія" (НОМЕР_2) замість вірного НОМЕР_1, тому, за наявності двох доказів (копії вказаної постанови та розгорнутої довідки ДАІ №9401648), які мають незначні розбіжності між собою (відрізняється лише остання літера номерного знака автомобіля "Сканія"), суди не здійснили запиту до Комінтернівського районного суду м.Харкова щодо витребування матеріалів адміністративної справи стосовно ОСОБА_4, які б надали можливість достеменно встановити всі обставини даної господарської справи. Крім того, позивач, з огляду на долучені до скарги витяги з Централізованої бази даних МТСБУ, наголошує на тому, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Сканія" державний реєстраційний НОМЕР_1 (тягача) та причепа "WIELTON" до нього (державний реєстраційний НОМЕР_5), які на час вчинення ДТП перебували у з'єднанні між собою, була застрахована у ПАТ "УАСК "АСКА" окремо (згідно полісів АІ0358544 та АІ0358572 відповідно), у зв'язку з чим, позивач в обґрунтування позовних вимог послався на поліс щодо тягача, як того вимагає закон. На думку заявника, судами залишено поза увагою той факт, що при складанні договору страхування №28-0101-01/4217 від 13.09.2013 було допущено технічну описку в реєстраційному номері транспортного засобу NISSAN шляхом зазначення НОМЕР_3 замість правильного НОМЕР_4, яка була виправлена додатковим договором №1 від 16.09.2013 до договору страхування, а також в матеріалах справи містяться копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, акта огляду, рахунку, заяви про настання страхового випадку, страхового акту та первинної довідки ДАІ від 19.06.2014, за результатами оцінки яких в сукупності пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль NISSAN може бути ідентифікований за номером кузова/шасі (VIN-коду) - НОМЕР_6.

Колегія суддів, перевіривши фактичні обставини справи на предмет правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувані рішення та постанова - скасуванню з передачею справи на новий розгляд господарського суду до Запорізької області з наступних підстав.

Залишаючи без змін первісне рішення про відмову в позові, апеляційний господарський суд виходив з того, що:

13.09.2013р. між ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" та ТОВ "УниКредит Лізинг" був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0101-01/4217, предметом якого є страхування транспортного засобу "Ніссан" державний реєстраційний НОМЕР_3.

Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду №9401648, складеної ВДАІ м.Харкова, ДТП сталася 19.06.2014 року у м. Харкові (а не 19.07.2014р., як помилково вказує позивач) о 18-00 год., винним у скоєнні ДТП є ОСОБА_4, який керував вантажним автомобілем SKANIA, номерний знак НОМЕР_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована ПАТ "УАСК АСКА" згідно з полісом АІ0358572 (а.с.17-18).

Відповідно до постанови Комінтернівського районного суду м.Харкова від 02.07.2014р. ОСОБА_4 визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Районним судом встановлено, що ОСОБА_4 при скоєнні ДТП, керував автомобілем Сканія д.н. НОМЕР_2, в той час як відповідачем застрахована відповідальність водія автомобіля "Сканія" з номерним знаком НОМЕР_1.

Таким чином, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "Сканія" з номерним знаком, вказаним у зазначеній вище постанові районного суду, застрахована не була.

Апелянт наполягає на технічній помилці при виготовленні тексту постанови районного суду, але даними про те, що допущена описка у встановленому законодавством порядку виправлена, господарський суд не володіє.

Крім того, в основу позовних вимог покладено поліс страхування АІ0358544 (а.с.31), в той час як відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.17-18) цивільно-правова відповідальність винного водія була застрахована відповідачем у справі, що підтверджується іншим полісом - АІ0358572, який позивачем взагалі не наданий. В матеріалах справи поліс цієї серії та номеру відсутній, умови страхування за цим полісом невідомі, як і строк його дії.

Окрім того, згідно довідки та постанови суду іншим учасником ДТП був водій автомобіля NISSAN з номерним знаком НОМЕР_4, в той час як згідно з договором добровільного страхування №28-0101-01/4217 від 13.09.2013 позивачем був застрахований автомобіль NISSAN з номерним знаком НОМЕР_3.

Відповідно до акту огляду (а.с.21) та калькуляції ремонту СТО - ТОВ "Атлант-М на Гагаріна", м. Харків (а.с.23) пошкодження отримав автомобіль NISSAN з номерним знаком НОМЕР_4, в той час як позивачем застрахований автомобіль з номерним знаком НОМЕР_3.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні докази, які надають право позивачу звертатись до відповідача в порядку, передбаченому ст.993 ЦК України.

Однак, колегія не може погодитися з передчасними висновками судів попередніх інстанцій про недоведеність позовних вимог з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно приписів ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У даному спорі між сторонами як двома страховиками виникли регресні страхові правовідносини.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до п.п.7,8 ч.2 ст.105 Господарського процесуального кодексу України у постанові мають бути зазначені: обставини справи, встановлені апеляційною інстанцією, доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів; у разі скасування або зміни рішення місцевого господарського суду - доводи, за якими апеляційна інстанція не погодилася з висновками суду першої інстанції.

В основу оскаржуваної постанови покладено досить суперечливий висновок про те, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "Сканія" з номерним знаком НОМЕР_2, вказаним у постанові Комінтернівського районного суду м.Харкова від 02.07.2014р., не була застрахована відповідачем, а іншим учасником ДТП був водій автомобіля NISSAN з номерним знаком НОМЕР_4, в той час як згідно з договором добровільного страхування №28-0101-01/4217 від 13.09.2013 позивачем був застрахований автомобіль NISSAN з номерним знаком НОМЕР_3, тому позивач не надав належних доказів страхування ним транспортного засобу, який отримав пошкодження внаслідок ДТП, що сталася в м.Харкові 19.06.2014р. о 18 год. 00 хв.

Адже, суди попередніх інстанцій помилково не врахували поширення на спірні правовідносини положень п.36.3 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно яких якщо дорожньо-транспортна пригода сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з'єднанні між собою (у складі одного транспортного составу або під час буксирування із застосуванням жорсткого зчеплення чи з частковим навантаженням буксируваного транспортного засобу на платформу або на спеціальний опорний пристрій), виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача, а в разі якщо цей тягач незабезпечений, регламентна виплата здійснюється МТСБУ.

В порушення приписів ст.ст.43,84,101,105 ГПК України суди першої та апеляційної інстанцій належним чином не перевірили тих істотних обставин, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Сканія" державний реєстраційний НОМЕР_1 (тягача) та причепа "WIELTON" до нього (державний реєстраційний НОМЕР_5), які на час вчинення ДТП перебували у з'єднанні між собою, була застрахована у ПАТ "УАСК "АСКА" окремо (згідно полісів АІ0358544 та АІ0358572 відповідно).

Судами також залишено поза увагою той факт, що при укладанні договору страхування №28-0101-01/4217 від 13.09.2013 позивачем було допущено технічну описку в реєстраційному номері транспортного засобу NISSAN шляхом зазначення НОМЕР_3 замість правильного НОМЕР_4, яка була виправлена додатковим договором №1 від 16.09.2013 до договору страхування, тобто ще до настання ДТП. а також в матеріалах справи містяться копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, акта огляду, рахунку, заяви про настання страхового випадку, страхового акту та первинної довідки ДАІ від 19.06.2014, за результатами оцінки яких в сукупності пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль NISSAN може бути ідентифікований за номером кузова/шасі (VIN-коду) - НОМЕР_6.

Відтак, судами не спростовано доводів позивача про те, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Сканія" державний реєстраційний НОМЕР_1 (тягача) була застрахована у ПАТ "УАСК "АСКА" саме згідно полісу АІ 0358544, правильного покладеного в обґрунтування позовних вимог в силу приписів п.36.3 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в зв'язку з чим, згідно зі ст.993 ЦК України відшкодовувати шкоду в порядку регресу має відповідач як страховик цивільно-правової відповідальності власника тягача.

Разом з тим, згідно з п.3 ч.2 ст.11 та ч.3 ст.509 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Дійсно, відповідно до ч.4 ст.35 ГПК України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Постановою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 02.07.2014 у справі №641/6535/14-п встановлено факт скоєння ДТП з вини водія автомобіля "Сканія" державний реєстраційний №НОМЕР_2 ОСОБА_4

Однак, судами попередніх інстанцій належним чином не відхилено доводи позивача про те, що у постанові Комінтернівського районного суду м.Харкова від 02.07.2014 по справі №641/6535/14-п, якою притягнуто ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності була допущена технічна описка шляхом зазначення невірного державного номеру вантажного автомобіля "Сканія" (НОМЕР_2) замість вірного НОМЕР_1, який вказано у розгорнутій довідці ДАІ №9401648.

Водночас, згідно з п.4 ч.1 ст.65 ГПК України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках такі дії по підготовці справи до розгляду зобов'язує сторони, інші підприємства, установи, організації, державні та інші органи, їх посадових осіб виконати певні дії (звірити розрахунки, провести огляд доказів у місці їх знаходження тощо); витребує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору, чи знайомиться з такими матеріалами безпосередньо в місці їх знаходження.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції, з огляду на існуючі незначні розбіжності щодо державного реєстраційного номера вантажного автомобіля "Сканія" (відрізняється лише остання літера номерного знака), в порушення вимог ст.ст.43,65 ГПК України не витребувано від Комінтернівського районного суду м.Харкова копії матеріалів справи №641/6535/14-п щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності (протокол про адміністративне правопорушення від 19.06.2014 серії АВ2 №712034, протокол огляду місця події тощо), які б надали можливість достеменно встановити, чи дійсно мала місце технічна описка при зазначенні державного номеру вантажного автомобіля "Сканія" у постанові Комінтернівського районного суду м.Харкова від 02.07.2014 по справі №641/6535/14-п.

Колегія суддів враховує, що позивач не входить до вичерпного кола учасників у справі про адміністративне правопорушення, передбачених нормами ст.ст.268-275 Глави 21 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в зв'язку з чим, скаржник позбавлений можливості захистити свої права шляхом подання заяви про виправлення описки, допущеної у постанові Комінтернівського районного суду м.Харкова від 02.07.2014.

З огляду на це, касаційна інстанція не приймає до уваги посилання апеляційного суду на його необізнаність з даними про виправлення допущеної описки у встановленому законодавством порядку.

За таких обставин, з врахуванням приписів п.36.3 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та ст.ст.35,43,65 ГПК України, колегія вважає непослідовним та суперечливим висновок апеляційного суду про недоведеність належними доказами права позивача звертатись до відповідача з вимогою в порядку регресу.

Таким чином, в порушення вимог ст.ст.43,84,101,105 ГПК України суди першої та апеляційної інстанцій не надали належної правової оцінки фактичним обставинам справи в їх сукупності, внаслідок чого дійшли передчасного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Отже, наведене вище вимагає від суду касаційної інстанції встановлювати фактичні обставини справи, зокрема, щодо визначення правових підстав та розміру страхового відшкодування в порядку регресу, що безумовно виходить за межі перегляду справи в порядку касації (ч.2 ст.1117 ГПК України) та є підставою для скасування оскаржуваних рішення та постанови з передачею справи на новий розгляд до місцевого господарського суду у зв'язку з неповним встановленням та з'ясуванням обставин справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до п.3 ст.1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Зважаючи на те, що вищезгадані порушення норм процесуального права (ст.ст.43,84,101,105 ГПК України), які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, допущені судами першої та апеляційної інстанцій, колегія вбачає правові підстави для задоволення скарги шляхом скасування рішення та постанови з передачею справи на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1115,1117-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 11.11.2015 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 20.01.2016 у справі №908/5029/15 скасувати з передачею справи на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

Головуючий, суддя В.Овечкін

Судді: Л.Ковтонюк

Є.Чернов