ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.03.16р. Справа № 904/9396/15

позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до МІСЬКОГО КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ДНІПРОПЕТРОВСЬКІ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ", м. Дніпропетровськ

про стягнення 56 955 660,98 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність № 14-138 від 13.05.14;

від відповідача: ОСОБА_2 № 1228 від 12.06.15.

СУТЬ СПОРУ:

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулось до господарського суду з позовом до МІСЬКОГО КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ДНІПРОПЕТРОВСЬКІ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" про стягнення 56 955 660,98 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням умов договору №13/3345-БО-4 купівлі-продажу природного газу від 28.12.12.

Ухвалою суду від 28.10.15 порушено провадження у цій справі.

Ухвалою суду від 10.11.15 зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 17.02.16 поновлено провадження у цій справі.

У судовому засіданні 17.02.16 оголошено перерву до 16.03.16.

Позивач у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, надав витребувані ухвалами суду документи та пояснення, надав оригінали документів витребувані судом для огляду в судове засідання.

Представник відповідача проти позову заперечив, надав пояснення по справі, відповів на поставлені питання.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 85 ГПК України, у судовому засіданні 16.03.16 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Між Позивачем (Продавець) і Відповідачем (Покупець), укладений договір №13/3345-БО-4 купівлі-продажу природного газу від 28.12.12 (Договір) та додаткові угоди до нього № № 1,2,3. Відповідно до п.1.1 договору, продавець зобовязався передати у власність покупцю у 2013 році природний газ за кодом згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а покупець зобовязався приймати та оплачувати газ на умовах цього договору. Газ що подається за цим договором використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами (п.1.2).

У п. 2.1. договору продавець зобовязався з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року передати покупцю газ в обсязі до 100 037,000 тис.м3. Згідно п. 3.1. договору продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, повязану з правом власності на газ. Відповідно до п. 3.3. договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця. Згідно п. 3.4. договору покупець не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газорозподільного (газотранспортного) підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві та газорозподільному (газотранспортному) підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами. Цей договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації товару газу до 31.12.13, а в частині проведення розрахунків - до повного здійснення (п.11.1).

Згідно ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Відповідно до ч.1 ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання умов договору, Позивачем протягом січня 2013 по 31 грудень 2013 включно поставлено Відповідачу природний газ на загальну суму 167 862 981,74 грн., що підтверджується актами передачі-приймання природного газу (а.с. 29-40).

Відповідно до п. 6.1 договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключного грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, відповідач порушив умови договору. Оплату отриманого природного газу здійснював несвоєчасно та з порушенням строків, встановлених договором, що підтверджується матеріалами справи і не заперечується відповідачем.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

Відповідно до п.7.2 договору, у разі невиконання Покупцем умов п.6.1 цього договору, він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно п. 9.3 договору, строк у межах якого сторони можуть звернутися до суду із вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у т.ч. щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

На підставі цього, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені в сумі 2 760 875,61 грн. згідно наступного розрахунку:

за зобов'язання за вересень 2013: за період прострочки з 25.03.14 по 13.04.14 1 234,04 грн.;

за зобов'язання за жовтень 2013: за період прострочки з 25.03.14 по 13.05.14 310 208,91 грн.;

за зобов'язання за листопад 2013: за період прострочки з 25.03.14 по 13.06.14 745 458,37 грн.;

за зобов'язання за грудень 2013: за період прострочки з 25.03.14 по 13.07.14 1 703 974,28 грн.

Розрахунок пені, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань та не містить арифметичних помилок. Тому, вимоги позивача про стягнення пені в сумі 2 760 875,61 грн. є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач у відзиві на позов просить суд зменшити розмір штрафних санкцій.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Пункт 3 ч.1 ст. 83 ГПК України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) (п.3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції). У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Так, частиною 1 ст. 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Пунктом 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

З матеріалів справи вбачається, що МІСЬКЕ КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ДНІПРОПЕТРОВСЬКІ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" є комунальним підприємством, заснованим на комунальній власності територіальної громади міста Дніпропетровськ. За специфікою мети створення, предметом господарської діяльності скаржника є виробництво і реалізація споживачам теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання. Відтак, скаржник займається пріоритетною, соціально-орієнтованою сферою господарської діяльності, спрямованою на забезпечення функціонування міста Дніпропетровськ. При цьому, відповідач не є фактичним споживачем газу, оскільки згідно п.1.2. Договору газ використовувався виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

Особливістю реалізації тепла відповідачем є те, що таке постачання здійснюється за регульованими тарифами. При цьому, загальновідомим є факт того, що станом на день розгляду цієї справи, такі тарифи не є економічно обґрунтованими та виправданими. Це зокрема, є однією з важливіших причин існування соціальної напруги у внутрішньодержавних відносинах та відносинах України в міжнародній сфері. Фактично діяльність відповідача з реалізації тепла споживачам є збитковою.

Також, важливою обставиною є те, що порядок розрахунків відповідача з постачальниками енергоносіїв є законодавчо врегульованим, що виключає можливість відповідача впливати на своєчасність розрахунків за природний газ.

Так, у відповідності до ст. 19.1 Закону України Про теплопостачання та Постанови КМ України № 217 від 18.06.14р., якою затверджено Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, встановлений особливий порядок розрахунків теплопостачальників за спожитий природний газ. Відповідно до встановленого порядку МКП Дніпропетровські міські теплові мережі укладено договори банківського рахунку з банківськими установами, згідно до якого відкрито поточні рахунки зі спеціальним режимом використання.

На поточні рахунки зі спеціальним режимом використання надходить вся оплата за спожиту теплову енергію від категорій споживачів населення, бюджетні установи, релігійні організації та інші споживачі. Щомісячно Національна комісія що здійснює державне у сферах енергетики та комунальних послуг України встановлює для теплопостачальників норматив перерахування коштів з поточних рахунків зі спеціальним режимом використання, згідно якого частина коштів перераховується на рахунок газопостачальника, а частина коштів перераховується на поточний рахунок теплопостачальника.

З пояснень відповідача вбачається, що грошові кошти, які ним отримуються за встановленим алгоритмом, витрачаються ним на оплату праці працівників підприємства та підтримання належного технічного стану теплових інженерних мереж міста.

Норматив перерахування коштів встановлюється щомісячно відповідними постановами НКРЕКП.

З вищевикладеного, вбачається, що законодавчо встановленим порядком формування ціни (тарифів) на тепло, порядком розподілення грошових коштів (отриманих за тепло), на законодавчому рівні забезпечується реальне надходження коштів на рахунки газопостачальників. Одночасно з цим, у МКП Дніпропетровські міські теплові мережі відсутня реальна можливість впливати на своєчасність розрахунків.

Незважаючи на це, відповідачем вживаються заходи щодо примусового стягнення заборгованості для проведення своєчасних розрахунків за енергоносії. За період з 01.01.14 про 31.12.15 до господарського суду відповідачем подано 221 позовів, прийнято 176 рішень, до судів загальної юрисдикції за період з 2003 по 2015 подано 29 157 заяв. Прийнято рішень на суму 69 010,48тис. грн. та видано виконавчих листів та судових наказів на суму 98 258,15 тис. грн. Повернуто без виконання наказів на суму 66 151,26 тис. грн. Незважаючи на такі дії, заборгованість населення перед відповідачем станом на 01.11.15 становить 172 869 152,09 грн. Загальний розмір заборгованості споживачів теплової енергії перед відповідачем становить 193 885 981,52 грн.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які обєктивні дані, що свідчать те, що внаслідок порушення відповідачем своїх зобовязань, кредитор зазнав збитків.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для зменшення розміру пені до 1 380 437,80 грн.

Такої ж правової позиції дотримується ВГСУ у аналогічних справах (див. Постанови у справах № 19/49-10 (9/188-09) від 26.10.10 та № 6/5005/6105/2012 від 03.04.13).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних за 2013 рік:

за зобов'язання за лютий: за період прострочки з 25.03.14 по 26.03.14;

за зобов'язання за березень: за період прострочки з 25.03.14 по 06.03.15;

за зобов'язання за квітень: за період прострочки з 25.03.14 по 20.03.15;

за зобов'язання за травень: за період прострочки з 25.03.14 по 20.03.15;

за зобов'язання за червень: за період прострочки з 25.03.14 по 20.03.15;

за зобов'язання за липень: за період прострочки з 25.03.14 по 20.03.15;

за зобов'язання за серпень: за період прострочки з 25.03.14 по 20.03.15;

за зобов'язання за жовтень: за період прострочки з 25.03.14 по 01.04.15;.

за зобов'язання за листопад: за період прострочки з 25.03.14 по 16.04.15;

за зобов'язання за грудень: за період прострочки з 25.03.14 по 11.06.15;

Всього на суму 2 855 969,87 грн.

Однак, розрахунок позивача не відповідає вимогам чинного законодавства України, зокрема неправильно враховує періоди нарахувань та суми заборгованості. Позивачем до розрахунку 3 % річних неправомірно включено дні, в яких відповідачем здійснювались фактичні проплати вартості спожитого газу.

Так, згідно п. 1.9 Постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" N 14 від, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення.

За розрахунком суду, 3% річних за ці ж самі періоди, з урахуванням днів та сум фактичних оплат заборгованості, складає 2 240 528,61 грн.

Тому, позовні вимоги, в частині стягнення 3 % річних, є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково в сумі 2 240 528,61 грн.

Крім того, позивач заявив до стягнення суму інфляційних втрат за зобов'язання з січня 2013 по грудень 2013 в розмірі 51 338 815,50 грн.

Розрахунок інфляційних втрат, наданий позивачем, не відповідає чинному законодавству України та дійсним обставинам справи. Зокрема, позивачем неправомірно суми проплат відповідача за спірні періоди віднесено на погашення інфляційних втрат (а не сум основного боргу), та неправильно здійснено нарахування суми інфляційного збільшення заборгованості наростаючим підсумком.

Відповідно до другого абзацу п.3.2 постанови ВГСУ №14 від 17.12.13, індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

За розрахунком суду, інфляційні втрати:

за зобов'язання за лютий - за період прострочки з березня 2014 по квітень 2014;

за зобов'язання за березень - за період прострочки з березня 2014 по лютий 2015;

зобов'язання за квітень - за період прострочки з березня 2014 по квітень 2015;

за зобов'язання за травень - за період прострочки з березня 2014 по березень 2015;

за зобов'язання за червень - за період прострочки з березня 2014 по березень 2015;

за зобов'язання за липень - за період прострочки з березня 2014 по березень 2015;

за зобов'язання за серпень - за період прострочки з березня 2014 по березень 2015;

за зобов'язання за вересень - за період прострочки з березня 2014 по березень 2015;

за зобов'язання за жовтень - за період прострочки з березня 2014 по березень 2015;

за зобов'язання за листопад - за період прострочки з березня 2014 по травень 2015;

за зобов'язання за грудень - за період прострочки з березня 2014 по червень 2015,

складають 26 937 673,10 грн.

Тому, позовні вимоги, в частині стягнення інфляційних втрат, є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково на суму 26 937 673,10 грн.

Відповідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, господарські витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 193, 229, 230, 231, Господарського Кодексу України, ст. ст. 526, 530, 549, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з МІСЬКОГО КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ДНІПРОПЕТРОВСЬКІ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" (49000, м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса,37, код 32082770) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАЦІОНАЛЬНОЇ АКЦІОНЕРНОЇ КОМПАНІЇ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, код 20077720) 2 240 528,60 грн. - 3% річних, 1 380 437,80 грн. пені, 26 937 673,10 грн. - інфляційних втрат, судовий збір в розмірі 102452,84грн.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення підписано 21.03.16

Суддя М.О.Ніколенко