ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2016 р. Справа № 925/23/16

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Лира -М"

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення 19181 грн. 52 коп.,

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Биченко М.О.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю від 01.02.2016 №38;

від відповідача: у судовому засіданні, яке відбулося 25.02.2016, - особисто відповідач ОСОБА_1

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лира - М" звернулося до господарського суду Черкаської області з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 19181 грн. 52 коп. заборгованості за договором поставки товару від 23.02.2015 № ЛР-15, у тому числі: 7996 грн. 96 коп. боргу за поставлений товар, 4725 грн. 41 коп. пені, 1239 грн. 76 коп. 2% за користування грошовими коштами і 5219 грн. 39 коп. інфляційних нарахувань.

Позивач у позові також просить господарський суд відшкодувати йому за рахунок відповідача 1378 грн. судового збору.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне виконання відповідачем грошових зобовязань за укладеним між сторонами договором поставки від 23.02.2015 № ЛР-15 щодо оплати поставленого йому позивачем товару.

Ухвалою від 16.01.2016 господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Лира -М" до розгляду, порушив провадження у даній справі і призначив її розгляд у судовому засіданні на 11 годину 09.02.2016 в приміщенні господарського суду Черкаської області.

Ухвалою суду від 09.02.2016 господарський суд Черкаської області відклав розгляд справи на 10 годину 25.02.2016 у приміщенні господарського суду Черкаської області.

У судовому засіданні, яке відбулося 25.02.2016 за участю представників обох сторін, господарський суд Черкаської області оголосив перерву в судовому засіданні до 12 години 03.03.2016, про що представники сторін були повідомлені під розписку.

У судовому засіданні, яке відбулося 03.03.2016, представник позивача підтримав позов з викладених у ньому підстав.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце засідання суду, призначеного на 12 годину 03.03.2016, що підтверджується його розпискою про це, проте ні він сам ні його представник у це судове засідання не зявилися і не повідомили господарський суд про причини незявлення.

Відзив на позов до господарського суду не надійшов.

Незявлення відповідача чи його представника у судове засідання не перешкоджає вирішенню спору за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представника позивач, господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Лира-М" як постачальник і фізична особа - підприємець ОСОБА_1 як покупець уклали договір поставки № ЛР-15 (далі договір № ЛР-15), згідно з п. 1.1 якого постачальник зобовязався передати покупцю товар в кількості та асортименті, передбаченими видатковими накладними, в обумовлений договором строк, а покупець зобовязався без затримки прийняти та оплатити поставлений товар.

Відповідно до п. 6.1 договору № ЛР-15 покупець оплачує постачальнику поставлений товар протягом 21 календарного дня з дня поставки товару разом з усією належним чином оформленою товарно-супровідною документацією.

Пунктом 6.3 договору № ЛР-15 встановлено, що у разі прострочення оплати товару покупцем у строк, вказаний у п. 6.1 даного договору, постачальник має право вимагати від покупця оплати товару та оплати 2% від несплаченої суми за користування грошовими коштами постачальника.

У п. 7.2 договору № ЛР-15 його сторони передбачили зобовязання покупця сплатити на вимогу постачальника неустойку (пеню) у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від вартості несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення оплати.

01 квітня 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Лира-М" на виконання договору № ЛР-15 за видатковою накладною від 01.04.2015 № ЛР-0001903 передало фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1, а останній прийняв товар (печиво та пряники в асортименті) на загальну суму 35438 грн. 14 коп.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 свої зобовязання за договором № ЛР-15 належним чином не виконав, сплативши товариству з обмеженою відповідальністю "Лира-М" за поставлений ним за видатковою накладною від 01.04.2015 № ЛР-0001903 товар лише 27441 грн. 18 коп., утому числі: 5441 грн. 18 коп. у встановлений п. 6.1 договору № ЛР-15 строк - 16.04.2015, а решту сум 15000 грн. - 15.06.2015, 6000 грн. 15.07.2015 і 1000 грн. - 06.11.2015, тобто з порушенням цього строку.

Отож прострочений борг відповідача перед позивачем за поставлений за видатковою накладною від 01.04.2015 № ЛР-0001903 товар становить 7996 грн. 96 коп. (35438 грн. 14 коп. - 27441 грн. 18 коп.), що відповідає стягуваній сумі боргу.

За порушення строку оплати товару позивач нарахував відповідачу до сплати 4725 грн. 41 коп. передбаченої п. 7.2 договору № ЛР-15 пені та 1239 грн. 76 коп. передбачених п. 6.3 договору № ЛР-15 2% за користування грошовими коштами постачальника за період прострочення з 23.04.2015 по 23.10.2015, а також 5219 грн. 39 коп. передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних нарахувань за період прострочення з квітня по листопад 2015.

Відповідач викладені вище обставини укладення сторонами договору № ЛР-15 і виконання ними зобовязань за цим договором, а також розрахунок стягуваних сум боргу, пені, процентів за користування грошовими коштами і інфляційних нарахувань не спростував.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У ст. 629 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є обовязковим для виконання.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного субєкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосування штрафних санкцій.

З огляду на викладені вище обставини та норми законодавства, господарський суд дійшов таких висновків.

Відповідач не виконав належним чином грошове зобовязання за договором № ЛР-15 щодо своєчасної (протягом 21 календарних днів з моменту одержання) і повної оплати поставленого йому позивачем на виконання цього договору товару і тим самим порушив права позивача на своєчасне і повне одержання плати за поставлений товар.

Отже, позивач в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати примусового виконання вказаного грошового зобовязання в натурі шляхом стягнення з відповідача на свою користь боргу в сумі 7996 грн. 96 коп. і передбачених договором № ЛР-15 та ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України пені, процентів за користування грошовими коштами та інфляційних нарахувань.

Стягувані суми пені, процентів за користування грошовими коштами постачальника та інфляційних нарахувань нараховані позивачем у відповідності з умовами договору № ЛР-15, фактичними обставинами виконання відповідачем грошового зобовязання за цим договором та вимогами законодавства.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню 1378 грн. витрати на сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (вул. Одеська, 4, м. Черкаси, Черкаська обл., 18023, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Лира-М" (вул. Ганни Барвінок, 3, м. Борзна, Чернігівська область, 16400, ідентифікаційний код 38453297) - 7996 грн. 96 коп. боргу, 4725 грн. 41 коп. пені, 1239 грн. 76 коп. 2% за користування грошовими коштами, 5219 грн. 39 коп. інфляційних нарахувань і 1378 грн. витрат на сплату судового збору.

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено і підписано 09.03.2016.

СУДДЯ М.В. Дорошенко