номер провадження справи 6/12/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2016 р. Справа № 908/312/16

Суддя Місюра Людмила Сергіївна, розглянувши матеріали

За позовом Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 206)

До Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

Про стягнення 3 200 грн. 00 коп.

За участю представників :

Від позивача: Гиря В. О. - дов. №01/02-17/00062 від 05.01.2016р.

Від відповідача: Гончаров В.І. - адвокат, посвідчення НОМЕР_1 від 11.04.2012р., договір про надання правової допомоги №5-2 від 21.02.2016р.

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить стягнути з відповідача збитки в сумі 3 200 грн.

Позивач надав суду письмові пояснення від 22.02.2016р., де вказав наступне: Частиною 2 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури (частина 3 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). Частиною 1 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» закріплено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до Закону. 24.12.2012р. Запорізькою міською радою прийнято рішення № 77 «Про порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя» (далі - рішення № 77). Відповідно до п.2.2. Порядку, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури м. Запоріжжя з урахуванням інших передбачених цим Порядком відрахувань становить для нежитлових будівель та споруд - 10% загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта. Згідно з пунктом 15 декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області від 09.09.2014р. за № ЗП 72, кошторисна вартість будівництва об'єкту «Реконструкція павільйону у складі торгівельного комплексу (літ.А) за адресою АДРЕСА_2» становить 32 000,00 коп. Розрахунок величини пайової участі наведено в додатку до вимоги про сплату суми збитків від 02.04.2015р. № 01/02-21/00954 та здійснено на підставі даних про кошторисну вартість будівництва об'єкту, зазначену замовником, згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Отже, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту розраховується та сплачується окремо за кожний об'єкт будівництва. ФОП Вовком за адресою однією адресою АДРЕСА_2, було введено в експлуатацію три об'єкта будівництва: 1. «Реконструкція павільйону у складу торгівельного комплексу (літ. А) за адресою: АДРЕСА_2»; 2. «Реконструкція павільйону у складу торгівельного комплексу (літ. Б) за адресою: АДРЕСА_2»; 3. «Реконструкція павільйону у складу торгівельного комплексу (літ. В) за адресою: АДРЕСА_2». Керуючись вищевикладеним, розмір пайової участі замовника будівництва розраховувався Запорізькою міською радою для кожного об'єкта будівництва окремо.

Позивач надав суду письмові пояснення від 21.03.2016р., де вказав наступне: Згідно з пунктом 6 декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області від 09.09.2014р. за № ЗП 72 (завірена копія знаходиться в матеріалах справи), на об'єкті «Реконструкція павільйону у складі тодгівельного комплексу (літ. А) за адресою АДРЕСА_2» було виконано наступні види робіт: монтаж перегородок, встановлення віконних та дверних блоків, виконання внутрішнього оздоблення, виконання зовнішніх оздоблювальних робіт, благоустрій території, монтаж внутрішніх мереж: водопровід, каналізація, електропостачання, вентиляція. Положеннями Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Запоріжжя, затвердженому рішенням Запорізької міської ради від 24.12.2012р. №77, на відповідача покладено обов'язок укладення договору про пайову участь та сплати відповідних коштів, а у разі невиконання - сплати збитки. Зазначений висновок відповідає дійсним обставинам справи з огляду на наступне. В пункті 2 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон) зазначено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 2 Закону забудова території передбачає реконструкцію існуючої забудови та територій. Згідно зі статтею 26 Закону зазначено, забудова території здійснюється шляхом розміщення на най об'єктів будівництва. Відповідно до пункту 3 ст.10 Закону та ч.1 ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» до будівництва належить нове будівництво, реконструкція, реставрація та капітальний ремонт об'єкта будівництва (архітектури). Згідно з пунктом 2 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. № 466 «Деякі питання виконання підготовчих та будівельних робіт», до будівельних робіт, зокрема належать роботи з реконструкції. Таким чином, будівництво об'єктів включає в себе реконструкцію вже існуючих будівель. Крім того, відповідно до п.3.21 Державних будівельних норм «Склад та зміст проектної документації на будівництво» ДБН А.2.2-3:2014, що реконструкція - це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об'єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об'єкта в цілому або його частин (за умов їх автономності). Отже, реконструкція здійснюється на об'єктах будівництва, які вже введені в експлуатацію, шляхом перебудови та передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення. З огляду на зазначене, реконструкція павільйону у складі торгівельного комплексу відноситься до будівництвом та є забудовою території, за здійснення якої ФОЦ ОСОБА_1 зобов'язаний взяти участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя шляхом перерахування коштів пайової участі до бюджету розвитку м. Запоріжжя. Тому, відповідач зобов'язаний був укласти договір про пайову участь з виконавчим комітетом Запорізької міської ради та взяти участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя. Крім того, з листа Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.11.2014р. №8/15-517-14 вбачається, що якщо на земельній ділянці здійснюється нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт або технічне переоснащення об'єктів будівництва замовники таких робіт залучаються до пайової участі у порядку встановленому положеннями статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Визначення об'єкта для залучення коштів пайової участі замовників будівництва здійснюється за кодом класифікації відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17.08.2000р. № 507. Згідно з 72 об'єкт будівництва: «Реконструкція павільйону у складі торгівельного комплексу за адресою АДРЕСА_3, (літ. А)» має код 1230.2. Згідно з Класифікатором код 1230 визначаються як «Будівлі торговельні». За кодом 1230.2 класифікуються будівлі «Криті ринки, павільйони та зали для ярмарків». Тобто, зазначений об'єкт не відноситься до переліку об'єктів, замовники яких не залучаються до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, визначених частиною 4 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Отже, твердження представника відповідача про те, що реконструкція не є забудовою земельної ділянки, а також реконструкцією із виходом за межі існуючого фундаменту, а отже ФОП ОСОБА_1 не був зобов'язаний брати участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя шляхом укладення договору про пайову участь з виконавчим комітетом Запорізької міської ради, не відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідач надав суду відзив на позов від 22.02.2016р., де вказав наступне: 27.08.2014р. за № ЗП 77 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області зареєстровано декларацію про початок будівельних робіт на об'єкті будівництва "Реконструкція павільйону у складі торгівельного комплексу (літ. А) за адресою АДРЕСА_2". Замовником реконструкції є Фізична особа-підприємець ОСОБА_1. 09.09.2014р. за № ЗП 72 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. Позивач звернувся до відповідача з вимогою, в якій, вказуючи на порушення СПД-ФО ОСОБА_1, як замовника будівництва, вимог ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 24.12.2012 № 77 щодо його обов'язку участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту територіальної громади м. Запоріжжя та не виконання такого обов'язку (укладення договору про пайову участь та сплати пайового внеску) просив відшкодувати у двадцятиденний термін завдані таким невиконанням збитки в розмірі 3200,00 грн. Вказана вимога була залишена відповідачем без розгляду внаслідок того, що за адресою поштовим повідомленням не надходила, що стало підставою для позову, предметом якого є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача 32000,00 грн. збитків. В позовній заяві Позивач вказує, що в діях Відповідача наявний склад цивільного правопорушення, у зв'язку з чим просить примусово стягнути збитки в розмірі 3200,00 грн та судовий збір. З таким твердженням Позивача не можна погодитись, з огляду на наступне. Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За змістом статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Згідно з преамбулою Закону України "Про планування містобудівної діяльності" (далі - Закон) цей Закон встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Відповідно до п. п. 4, 13 ст.1 Закону замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву; територія - частина земної поверхні з повітряним простором та розташованими під нею надрами у визначених межах (кордонах), що має певне географічне положення, природні та створені в результаті діяльності людей умови і ресурси. Статтею 2 цього Закону передбачено, що планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема будівництво об'єктів, реконструкцію існуючої забудови та території. Згідно із ч.ч.2, 3, 9 ст. 40 Закону, замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Оскільки СПД-ФО ОСОБА_1 здійснював лише реконструкцію існуючої будівлі без забудови нової земельної ділянки, отже не був замовником будівництва в розумінні імперативних норм Закону, у нього був відсутній обов'язок укладати договір про пайову участь та сплачувати пайові внески. Це підтверджується і самим текстом рішення ЗМР від 24.12.2012 року № 77 (п. 1.4, п. 2.3 - забудовник) та додатком № 1 (для одиниці створеної потужності) та № 2 (п. 4 - під час будівництва об'єктів). До такого ж висновку прийшов Вищий Господарський суд України, Постановою якого від 27.01.2016 року скасоване рішення Господарського суду Запорізької області від 07.09.2015 року та Постанова Донецького апеляційного господарського суду від 27.10.2015 року у справі №908/4000/15, в якій Позивачем була Запорізька міська рада, та Постановою якого від 13.10.2015 року у справі № 908/4459/14 залишено без змін Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 16.03.2015року, якою залишене без змін рішення Господарського суду Запорізької області від 04.12.2014 року і яким в позовних вимогах Позивачу - Виконавчому комітету Бердянської міської ради відмовлено.

Відповідач надав суду ще один відзив на позов від 29.02.2016р., де вказав наступне: В позовній заяві позивач вказує, що в діях відповідача наявний склад цивільного правопорушення, у зв'язку з чим просить примусово стягнути збитки в розмірі 3200,00 грн та судовий збір. Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо стягнення збитків, позивач посилається на приписи ст. 611 Цивільного кодексу України - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За змістом статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Однак договору між сторонами не було укладено, а Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» матеріальних зобов'язань для відповідача не встановлено. Згідно із ч. 2 статті 509 ЦКУ зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу, зокрема із договорів. Відповідно до ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до п. 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше п'ятнадцяти робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до одержання дозволу на виконання будівельних робіт. Договору між сторонами не було укладено, а Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» матеріальних зобов'язань для відповідача не встановлено. Причому у вказаному Законі зобов'язання укласти такий договір покладається на обидві сторони у встановлений цим же Законом граничний термін - до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Оскільки саме в договорі обумовлюються розмір сплати пайової участі, термін її сплати та інші істотні умови, а договору укладено не було, зобов'язань у відповідача не виникало в будь-якому розмірі, отже не могло бути завдано збитків, які відповідач мав би відшкодувати. Пайова участь замовника у розвитку інфраструктури можлива лише до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію, а перерахування коштів для створення і розвитку інфраструктури до відповідного місцевого бюджету після законодавчо визначених строків не може розумітись як пайова участь. До такого ж висновку прийшов і Виший Господарський суд України, Постановою від 21.01.2015 року , залишивши без змін рішення Господарського суду Полтавської області від 09.04.2014 року та Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 25.11.2014 року у справі № 917/1840/14, в якій Позивачем була Полтавська міська рада та Постановою від 21.04.2015 року , залишивши без змін рішення Господарського суду Закарпатської області від 17.09.2014 року та Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.12.2014 року у справі № 907/773/14, в якій позивачем була Хустська міська рада. Згідно з преамбулою Закону України "Про планування містобудівної діяльності" (далі - Закон) цей Закон встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Відповідно до п.п. 4, 13 ст. 1 Закону замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву; територія - частина земної поверхні з повітряним простором та розташованими під нею надрами у визначених межах (кордонах), що має певне географічне положення, природні та створені в результаті діяльності людей умови і ресурси. Статтею 2 цього Закону передбачено, що планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема будівництво об'єктів, реконструкцію існуючої забудови та території. Згідно із ч.ч.2, 3, 9 ст. 40 Закону, замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Оскільки СПД-ФО ОСОБА_4 здійснювала лише реконструкцію існуючої будівлі без забудови нової земельної ділянки, отже не була замовником будівництва в розумінні імперативних норм Закону, у неї був відсутній обов'язок укладати договір про пайову участь та сплачувати пайові внески. Це підтверджується і самим текстом рішення ЗМР від 24.12.2012 року № 77 (п. 1.4, п. 2.3 - забудовник) та додатком № 1 (для одиниці створеної потужності) та № 2 (п. 4 - під час будівництва об'єктів). До такого ж висновку прийшов Вищий Господарський суд України, Постановою від 27.01.2016 року скасовуючи рішення Господарського суду Запорізької області від 07.09.2015 року та Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 27.10.2015 року у справі №908/4000/15, в якій позивачем була Запорізька міська рада, та Постановою від 13.10.2015 року у справі № 908/4459/14, яким залишено без змін Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 16.03.2015року, якою залишене без змін рішення Господарського суду Запорізької області від 04.12.2014 року і яким в позовних вимогах позивачу - Виконавчому комітету Бердянської міської ради відмовлено. На підставі викладеного, відповідач просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні була оголошена перерва.

22.03.2016р. розгляд справи продовжений та прийнято рішення.

Розглянувши та оцінивши всі матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Статтею 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

В пункті 7 Листа Верховного Суду України від 01.04.2012р. «Висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 11116 ГПК України за 2010 - 2011 роки» роз'яснюється, що за змістом статті 22 Цивільного кодексу України для застосування такого засобу відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та завданими збитками, вина та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

24.12.2012р. Запорізькою міською радою прийнято рішення № 77 «Про порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя» (далі - рішення № 77).

Пунктом 3.3 Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, затвердженому рішенням № 77 (далі - Порядок), передбачено, що замовник, який має намір укласти договір, зобов'язаний звернутися з заявою до міського голови.

Договір про участь замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Запоріжжя (далі - договір про пайову участь) укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Між позивачем та відповідачем відсутні договірні зобов'язання.

27.08.2014р. за № ЗП 77 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва «Реконструкція павільйону у складі торгівельного комплексу (літ. А) за адресою: АДРЕСА_2» Замовником виконання будівельних робіт є Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, відповідач).

09.09.2014р. за № ЗП 72 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації.

В декларації про готовність об'єкта до експлуатації вказано, що відповідач проводив реконструкцію павільйону у складі торговельного комплексу (літ. А)за адресою: за адресою: АДРЕСА_2».

В п. 6 декларації про готовність об'єкта до експлуатації вказані види виконаних відповідачем робіт, а саме: монтаж перегородок; встановлення віконних та дверних блоків; виконання внутрішнього оздоблення; виконання зовнішніх оздоблювальних робіт; благоустрій території; монтаж внутрішніх мереж: водопровід, каналізація, електропостачання, вентиляція.

З вищевикладеного вбачається, що відповідач, по - перше, здійснював реконструкцію, а не забудову, по - друге, як вбачається з декларації про готовність об'єкта до експлуатації, проводилась реконструкція (здійснювались внутрішні роботи) в приміщенні та зовнішні оздоблювальні роботи.

При цьому, ці роботи по реконструкції здійснювались не на земельної ділянці, та в результаті цих робіт по реконструкції на земельної ділянці не було здійснено нова будівля.

В п. 8 ст. 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дійсно вказано, що планування і забудова території - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає реконструкцію існуючої забудови та території.

З вищевикладеного вбачається, що в. 8 ст. 2 вказаного Закону річ йде про реконструкцію забудови на земельної ділянці (перебудова, добудова існуючої будівлі, зніс старої будівлі та будівля нової ).

В ч. 4 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» також вказано, що право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівельної документації.

Частиною 2 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури (частина 3 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

З ч. 2 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» вбачається, що замовник перераховує до відповідного місцевого бюджету кошти лише у разі, якщо він мав намір забудувати земельну ділянку, або в результаті реконструкції створити нову будівлю.

В даному випадку відповідач не забудовував земельну ділянку, а, як вже було вказано вище, проводив реконструкцію (здійснював внутрішні роботи) в приміщенні та зовнішні оздоблювальні роботи. При цьому, відповідач на земельної ділянці ні якої реконструкції не проводив, нових будівель не будував та не перебудовував старі будівлі.

В п. п. 4 та 13 ч. 1 статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дано поняття термінів "замовник" та "територія". Так, замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декілька земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву; територія - частина земної поверхні з повітряним простором та розташованими під нею надрами у визначених межах (кордонах), що має певне географічне положення, природні та створені в результаті діяльності людей умови і ресурси.

Оскільки відповідач не мав намір та не проводив забудову земельної ділянки, то відповідно він не повинен перераховувати до відповідного місцевого бюджету кошти.

Оскільки відповідач не повинен був перераховувати до відповідного місцевого бюджету кошти, то відповідно відповідач не завдав збитків бюджету.

Позивач не довів суду наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та завданими збитками, вина та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

За таких підстав, позивач безпідставно просить стягнути з відповідача збитки в сумі 3 200 грн.

Судовий збір покладається на позивача, відповідно до статті 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 22, 44 - 49, 81-1, 82 - 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову відмовити.

Повне рішення складено : 22.03.2016р.

Суддя Л.С. Місюра