ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.03.2016 Справа № 905/80/16

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Осадчої А.М.

за участю секретаря судового засідання Щитової Л.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Індустріал Сервіс" м. Запоріжжя

до відповідача: ОСОБА_1 акціонерного товариства "Великоанадольський вогнетривкий комбінат" смт. Володимирівка Донецька область

про стягнення основного боргу в сумі 23238,65 грн., 3% річних у розмірі 6890,27 грн., інфляційних втрат 60353,93 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПРАВИ:

24.12.2015 року шляхом направлення поштового відправлення Товариство з обмеженою відповідальністю «Індустріал Сервіс» м. Запоріжжя (далі - ТОВ «Індустріал Сервіс») звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Великоанадольський вогнетривкий комбінат" смт.Володимирівка Донецька область з вимогами про стягнення основного боргу в сумі 25238,65 грн., пені в сумі 35336,80грн.

Ухвалою господарського суду від 12.01.2016 року за вказаним позовом порушено провадження по справі №905/80/16. Розгляд справи відкладався.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що на підставі укладеного договору на капітальний ремонт №Юр-263/13 від 19.06.2013 року позивачем належним чином виконані роботи, повязані з капітальним ремонтом гідропередач УГП 1200-750 з урахуванням посадочних місць підшипників головного валу, з проведенням демонтажних монтажних робіт, сторонами підписаний акт здачі приймання робіт №ОУ-0904-1, однак, у порушення умов договору частково вартість робіт в сумі 25238,65 грн. за актом відповідачем не оплачена, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

На підтвердження зазначених у позові обставин позивач надав суду належним чином засвідчені копії: договору на капітальний ремонт №Юр-263/13 від 19.06.2013, додатку №1 до договору на капітальний ремонт №Юр-263/13 від 19.06.2013 року Специфікації, додатку №2 Калькуляції, додатку №3 Переліку запасних частин і комплектуючих необхідних для проведення капітального ремонту, додатку №4 Калькуляції монтажно-демонтажні роботи, акту здачі-прийняття робіт №ОУ-0904-1 від 04.09.2013 року, податкової накладної №2 від 04.09.2013 року, накладної №326 від 03.09.2013 року, приймально-здавального акту №09-03ПС-2 від 03.09.2013 року, довіреності №865 від 02.09.2013року, товарно-транспортної накладної №118 від 16.07.2013 року, банківської виписки №361, Статуту підприємства, свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи А00 №198255, свідоцтва №11715900 про реєстрацію платника податку на додану вартість, наказу № 15 від 30.06.2015 року, протоколу №1/06/2015 загальних зборів учасників ТОВ «Індустріал Сервіс», листів №47 від 05.07.2015 року, №25 від 14.01.2015 року, претензії №224 від 28.09.2015 року, довідки з ЄДРПОУ АБ №452979, довідки про взяття на облік платників податків №1683/10/18-014-1 від 18.05.2012 року, свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість №100346394, довіреності №865 від 02.09.2013 року, виписки з ЄДРПОУ щодо ФОП ОСОБА_2, свідоцтва про державну реєстрацію ФОП В02 №912079, свідоцтва платника єдиного податку №760388, довідки про взяття на облік платника податків, №8567/10/29-012 від 02.10.2009 року, профайлу адвоката ОСОБА_2 з Єдиного реєстру адвокатів України, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №1937, прибуткового касового ордеру №01 від 25.01.2016 року, квитанції до прибуткового касового ордера №01 від 25.01.2016 року, акту приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 20.09.2015 року, договору про надання правової допомоги від 20.09.2015 року, виписок з банківського рахунку, рахунку-фактури № СФ-0902-1 від 04.09.2013 року.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст.ст. 193, 218, 220, 224, 230 Господарського кодексу України (далі- ГК України), ст. 54-57, 66, 67 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

02.02.2016 року через канцелярію суду надав уточнену позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 23238,65 грн., 3% річних у розмірі 8447,85 грн., інфляційних втрат у розмірі 68429,97 грн., суму судового збору у розмірі 1218,00 грн., витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 11000,00 грн.

Дана заява, як заява про зміну предмету позову, прийнята судом, в подальшому суд розглядає справу з її врахуванням.

Відповідач у відзиві на позовну заяву визнав наявність договірних відносин між сторонами, факту виконання робіт за договорами та заборгованість в сумі 23238,65грн., проте, зазначає, що він знаходиться у складних умовах провадження господарської діяльності (місцезнаходження підприємства входить до переліку території, на якій проводиться на АТО), намагається виконати взяті на себе зобовязання щодо погашення існуючої заборгованості. Стосовно заявлених витрат на адвокатські послуги вказав, що позивачем до матеріалів справи не додано жодних документів на підтвердження сплати цих витрат, надання послуг саме адвокатом, їх належного обґрунтування.

На підтвердження заперечень, що викладені у відзиві, відповідач надав суду належним чином засвідчені копії виписок з банківського рахунку за 21.12.2015 року, за 28.12.2015 року, за 29.12.2015 року, листа штабу АТО №33/2/1-8774 від 04.08.2015року, виписки з ЄДРПОУ, відомостей з ЄДРПОУ.

25.02.2016 року позивач звернувся до суду з заявою про коригування розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 23238,65 грн., 3% річних у розмірі 6890,27 грн., інфляції у розмірі 60353,93 грн..

Дана заява фактично є заявою про зменшення розміру позовних вимог, суд приймає вищезазначену заяву та в подальшому розглядає справу з її врахуванням.

23.02.2016 року через канцелярію суду від відповідача надійшли контр розрахунок 3%річних та інфляційних нарахувань та заява про надання розстрочення виконання рішення у справі на строк не менше 10 календарних місяців щомісячно протягом вказаного періоду часу рівними частками зі сплатою до 30 числа кожного місяця. Відповідач в обґрунтування поданої заяви посилається на той факт, що згідно розпорядження Кабінету Міністрів місцезнаходження підприємства входить до переліку території, на якій проводиться на АТО, яка триває до даного часу, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, спрямованої на отримання прибутку, факт настання від відповідача обставин непереборної сили підтверджується відповідними сертифікатами. Загальний фінансовий стан підприємства є нестабільним, оплата заборгованості за судовим рішенням значно ускладнить реалізацію підприємством запланованих заходів з розвитку виробництва, здійснення своєчасно та в повному обсязі виплат з заробітної плати та соціальним виплатам працівникам, негативно вплине на обсяг сплати поточних обовязкових платежів та податків, можливість підтримувати у робочому стані виробничі потужності підприємства тощо. Розстрочення судового рішення дозволить спланувати всі обовязкові до сплати витрати, в тому числі шляхом резервування матеріальних ресурсів та збільшення обсягу їх надходження з огляду на заплановані підприємством заходи з відновлення стабільного фінансового становища та виробничого розвитку, а саме: надходження коштів від дебіторів шляхом стягнення заборгованості в судовому порядку, через органи державної виконавчої служби; здешевлення вартості сировини, зменшення транспортних і інших витрат, що значно збільшить обсяги замовлень та отриманого прибутку; залучення іноземних та вітчизняних інвесторів з метою збільшення обсягу виробництва, розширення ринку збуту; здійснюється модернізація виробничого устаткування, оновлення основних фондів. Крім того, відповідачем здійснюються процедура продовження строку дії Спеціального дозволу на користування надрами. На підтвердження доводів заяви відповідач надав копії сертифікату (висновку) Торгово-промислової палати України №2887/05-4 від 05.09.2014року, висновку Донецької торгово-промислової палати №2255/12.12 -03 від 20.08.2014року, вимоги ДПІ у Волноваському районі ГУДФС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ю-5-25 від 11.01.2016року, балансу (звіту про фінансові результати) на 31.12.2015року, спеціального дозволу на користування надрами №468 від 29.02.1996року, листа №817 від 12.08.2015року.

10.03.2016 року через канцелярію суду позивач надав заяву, в якій просить відмовити у наданні відстрочки виконання рішення. Також у цій заяві позивач просить розглянути справу без участі його представника.

У судове засідання 10.03.2016 року представники сторін не зявились, про час та місце його проведення повідомлені належим чином у спосіб, передбачений чинним процесуальним законодавством.

Суд задовольняє клопотання позивача та вважає за можливе розглянути справу за відсутності його представника.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно ухвали суду від 10.03.2016року відповідачем у справі слід вважати Публічне акціонерне товариство "Великоанадольський вогнетривкий комбінат"(далі ПАТ «Великоанадольський вогнетривкий комбінат»).

Відповідно до положень статті 811 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи. З клопотаннями щодо фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів сторони до суду не зверталися.

Дослідивши представлені сторонами в порядку статті 43 ГПК України докази, вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне.

Статтею 11 ЦК України унормовано, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

19.06.2013 року між ПАТ «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» (Замовник) та ТОВ «Індустріал Сервіс» (Виконавець) укладено договір на капітальний ремонт №Юр-263/1, згідно з п. 1.1 якого Виконавець приймає на себе зобовязання власними силами та засобами зі своїх матеріалів здійснити капітальний ремонт гідропередачі УГП 1200-750 з урахуванням відновлення посадочних місць підшипників головного валу з проведенням демонтажних монтажних робіт (обєкт), а Замовник зобовязується прийняти обєкт та оплатити проведення робіт з капітального ремонту.

Згідно з п. 8.4 договору сторонами підписані додатки до договору №1 Специфікація, № 2 Калькуляція, № 3 Перелік запасних частин і комплектуючих, необхідних для проведення капітального ремонту, № 4 Калькуляція монтажні-демонтажні роботи.

Вартість робіт за договором складає 202238,65 грн. (п. 1.1 договору, Додаток №1 до договору). Понад встановлену ціну на капітальний ремонт обєкту Замовник сплачує роботи, виконані на вимогу Замовника понад встановлені КР, вартість запасних частин та вузлів, встановлюваних Виконавцем на обєкт зі згоди Замовника (п. 1.3 договору).

Перелік робіт, що підлягають оформленню і здачі Виконавцем Замовнику визначається п.1.1 договору, а саме: капітальний ремонт гідропередачі УГП 1200-750, демонтажні монтажні роботи, що також підтверджується підписаною сторонами Специфікацією (додаток №1 до договору).

Строк дії договору встановлено сторонами у розділі 6 договору, а саме: договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2013 року. Дію договору може бути припинено достроково у випадку взаємної згоди сторін про припинення дії договору.

Зі змісту спірного договору та додаткових угод до нього вбачається, що у відповідності до вимог статті 181 ГК України сторони досягли згоди і визначилися між собою за всіма істотними умовами щодо: предмету договірного зобовязання, обєму робіт, а також їх вартості та строку виконання. Зазначені правочини укладені у письмовій формі, підписані уповноваженими представниками підприємств, які мають необхідний обсяг дієздатності, без зауважень і складання протоколу розбіжностей, скріплені відтисками печаток підприємств. Їх зміст не суперечить актам цивільного законодавства, він сторонами не оспорений та у судовому порядку недійсним не визнаний.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що укладений договір до нього за своєю правовою природою є договором підряду, а тому виниклі між сторонами спірні правовідносини за правилами абзацу другого частини першої статті 193 Господарського кодексу України регулюються відповідними нормами зобовязального права і глави 61 Цивільного кодексу України.

Згідно вимогам частин 1 і 2 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За нормою закону належною підставою для виникнення у замовника обов'язку оплатити виконану виконавцем роботу за договором відповідно до чинного законодавства є прийняття замовником виконаних робіт, підтверджене відповідними доказами.

Термін виконання робіт встановлено в п. 1.5 договору і становить 45 робочих днів з моменту прийняття до ремонту. Ремонт може бути здійснено достроково.

Як передбачено сторонами у розділі 2 договору, після проведення Виконавцем демонтажу обєкта транспортом Замовника доставляється на територію Виконавця, де приймаються за актом приймання в ремонт. Наявність технічної документації у повному обсязі є обовязковою. Виконавець повідомляє Замовника про дату виходу обєкта з ремонту за 5 днів по факсу чи телеграмою про прибуття представників Замовника для перевірки працездатності обєкта. За результатами проведення стендових випробувань складається двосторонній Акт технічного стану та Акт виконаних робіт відповідно №1 п.1.1 на суму: 188413,29 грн., після чого Замовник забирає обєкт за актом повернення з ремонту. Після доставки обєкту на територію Замовника Виконавець здійснює монтажні роботи. За відсутності зауважень з боку Замовника, підписується двосторонній Акт виконаних робіт №2 п.1.1 на суму 13825,36 грн.

Роботи з капітального ремонту обєкту вважаються виконаними з моменту підписання акту здачі-приймання виконаних робіт. У разі виявлення некомплектності або неякісно виконаних робіт, Замовник має право відмовитись від прийняття даних робіт або направити Виконавцю мотивовану відмову від приймання робіт, сторонами складається двосторонній акт з переліком необхідних доробок та строків їх виконання.

04.09.2013 року сторонами договору підписано акт здачі-прийняття робіт №ОУ-0904-1 по рахунку №СФ-0902-1 від 04.09.2013 року, згідно якого відповідачем прийняті роботи з капітального ремонту гідропередачі УГП 1200-750, демонтажні, монтажні роботи - загальною вартістю 202 238,65 грн. У акті зазначено, що сторони претензій одна до одної не мають.

Зазначений вище акт підписано уповноваженими представниками сторін за відсутності заперечень стосовно обсягу виконаних робіт або їх якості, скріплено печатками підприємств.

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження виявлення недоліків у виконанні робіт.

Виходячи з викладеного, підписаний між сторонами акт є належним та допустимим доказом факту виконання позивачем прийнятих на себе зобовязань за вказаним договором.

Факт отримання устаткування з ремонту підтверджується належним чином засвідченими копіями накладної №326 від 03.09.2013 року, приймально-здавального акту №09-03ПС-2 від 03.09.2013 року, довіреності №865 від 02.09.2013року, товарно-транспортної накладної №118 від 16.07.2013 року.

Матеріали справи також містять копію рахунку №СФ-0902-1 від 04.09.2013 року, який виставлено на підставі договору №Юр-263/13 від 19.06.2013 року, та податкової накладної, яка виписувалась за наслідками здійснення господарської операції.

За приписами ч.1 ст.854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як передбачено в п.1.6 договору оплата за виконані роботи здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту виконання робіт в повному обсязі на основі підписаних сторонами актів виконаних робіт.

Судом встановлено, що відповідач повинен сплатити вартість виконаних робіт за актом №ОУ-0904-1 в строк до 04.10.2013 року включно.

Як вбачається з виписок з банківського рахунку відповідач з посиланням на рахунок №СФ-0904-1 від 04.09.2013 року, частково сплатив вартість виконаних робіт в загальній сумі 179000,00 грн. наступним чином: 19.09.2013року в сумі 5000,00грн.; 24.09.2013року в сумі 4500,00грн.;27.09.2013року в сумі 3000,00грн., 01.10.2013року в сумі 5000,00грн.,08.10.2013року в сумі 5000,00грн., 16.10.2013року в сумі 5000,00грн., 24.10.2013року в сумі 3000,00грн., 01.11.2013року в сумі 5000,00грн., 26.11.2013року в сумі 3000,00грн., 29.11.2013року в сумі 3000,00грн., 23.12.2013року в сумі 1500,00грн., 07.02.2014року в сумі 2000,00грн., 27.02.2014року в сумі 2000,00грн., 07.03.2014року в сумі 2000,00грн.,13.03.2014року в сумі 2000,00грн., 25.04.2014року в сумі 2000,00грн., 14.05.2014року в сумі 5000,00грн. , 06.06.2014року в сумі 3000,00грн., 13.06.2014року в сумі 3000,00грн., 24.06.2014року в сумі 3000,00грн., 02.07.2014року в сумі 4000,00грн., 10.07.2014року в сумі 3000,00грн., 18.07.2014року в сумі 3000,00грн., 28.07.2014року в сумі 3000,00грн., 08.08.2014року в сумі 4000,00грн., 18.08.2014року в сумі 3000,00грн., 05.09.2014року в сумі 2000,00грн., 15.09.2014року в сумі 2000,00грн., 26.09.2014року в сумі 3000,00грн.,16.10.2014року в сумі 2000,00грн., 24.10.2014року в сумі 2000,00грн., 09.02.2015року в сумі 4000,00грн., 25.02.2015року в сумі 4000,00грн., 06.03.2015року в сумі 3000,00грн.,17.03.2015року в сумі 4000,00грн., 07.04.2015року в сумі 2000,00грн., 10.04.2015року в сумі 2000,00грн., 16.04.2015року в сумі 2000,00грн., 23.04.2015року в сумі 2000,00грн., 05.05.2015року в сумі 2000,00грн., 20.05.2015року в сумі 2000,00грн., 04.06.2015року в сумі 2000,00грн., 25.06.2015року в сумі 2000,00грн., 07.07.2015року в сумі 2000,00грн., 16.07.2015року в сумі 2000,00грн., 22.07.2015року в сумі 2000,00грн., 21.08.2015року в сумі 2000,00грн.,08.09.2015року в сумі 5000,00грн., 10.09.2015року в сумі 5000,00грн., 11.09.2015року в сумі 5000,00грн., 18.09.2015року в сумі 5000,00грн., 22.09.2015року в сумі 5000,00грн., 29.09.2015року в сумі 3000,00грн., 05.10.2015року в сумі 2000,00грн., 09.10.2015року в сумі 2000,00грн., 20.10.2015року в сумі 2000,00грн., 03.11.2015року в сумі 2000,00грн., 17.11.2015року в сумі 1000,00грн.,01.12.2015року в сумі 1000,00грн., 10.12.2015року в сумі 1000,00грн., 21.12.2015року в сумі 1000,00грн., 28.12.2015року в сумі 1000,00грн., 29.12.2015року в сумі 1000,00грн.

ТОВ «Індустріал Сервіс» направлено відповідачу претензію №224 від 28.09.2015року. Відповідь відповідачем не надано.

Доказів оплати заборгованості в сумі 23238,65 грн. відповідач суду також не надав. Розмір заборгованості відповідачем не оспорюється.

Суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Договір, як визначено в статті 629 ЦК України, є обовязковим до виконання сторонами.

У статті 526 ЦК України зазначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

За приписами ч.1 ст.854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Матеріалами справи доведено факт виконання позивачем своїх зобовязань у відповідності до умов зазначеного вище договору, строк виконання зобовязання відповідача на момент звернення з позовом настав, тому відповідач зобовязаний здійснити оплату залишку вартості виконаних робіт на загальну суму 23238,65 грн. тоді як, матеріали справи не містять докази оплати відповідачем вказаної суми.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ "Індустріал Сервіс" до ПАТ "Великоанадольський вогнетривкий комбінат" про стягнення заборгованості у розмірі 23238,65 грн. підлягають задоволенню як обґрунтовані та підтверджені належними доказами у справі.

Згідно заяви позивача про зменшення позовних вимог від 25.02.2016року останній просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 6890,27грн. та інфляційні нарахування в сумі 60353,93грн. - за період з 05.10.2013року по 19.02.2016року. Розрахунок здійснено з урахуванням часткових оплат, здійснених відповідачем.

Відповідач здійснив контррозрахунок вказаних сум, але за інший період, як наслідок суд його до уваги не приймає.

Зі змісту статті 625 ЦК України випливає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена цією статтею сплата суми боргу за грошовим зобовязанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само 3% річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини, чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності та незалежно від вини відповідача, оскільки неможливість виконання грошового зобов'язання не звільняє від його виконання.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Згідно розділу 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України 17.12.2013року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджено прострочення виконання відповідачем свого грошового зобовязання у період з 05.10.2013року по 19.02.2016року, позивач мав підстави для нарахування вказаних сум.

Щодо розрахунку інфляційних нарахувань суд зазначає, що вірним періодом нарахування у місяцях є листопад 2013року-січень 2016року (повні місяці, в яких наявна заборгованість), при цьому сума, на яку нараховуються інфляційні повинна визначатись з урахуванням всіх оплат, здійснених у відповідному місяці.

Перевіривши за допомогою Інформаційно пошукової системи Ліга здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань та 3% річних суд приходить до висновку, що за вказаний період з урахуванням часткових оплат сума 3%річних складає 7340,43грн., розмір інфляційних нарахувань за період, визначений судом вище, складає 66251,75грн.

Приймаючи до уваги відсутність клопотання зацікавленої сторони, суд у відповідності до вимог ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, не вбачає законних підстав для виходу за межі позовних вимог, тому стягненню підлягає сума 3%річних у розмірі 6890,27грн. та витрати від інфляції в сумі 60353,93грн.

23.02.2016року через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про надання розстрочку виконання рішення по справі на строк не менше 10 календарних місяців щомісячно протягом вказаного періоду часу рівними частками зі сплатою до 30 числа кожного місяця.

11.03.2016 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява, якій останній просить суд відмовити у задоволенні заяви відповідача з огляду на тривалий строк невиконання зобовязання за договором. Також позивачем зазначено, що на сьогодні його фінансовий стан є негативним та затримання оплати відповідачем заборгованості є суттєвими для підприємства. На підтвердження зазначених у заяві обставин позивач надав суду фотокопію фінансового звіту підприємства на 31.12.2015 року.

За правилами статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема: пункт 6) відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підставою для надання розстрочки є наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України розяснено, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо). (п. 7.1.2).

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п. 7.2).

Отже, виходячи з наведеного, розстрочка виконання рішення має базуватись на принципах співрозмірності та пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

При цьому господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але також повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Відповідач в обґрунтування поданої заяви посилається на той факт, що згідно розпорядження Кабінету Міністрів місцезнаходження підприємства входить до переліку території, на якій проводиться на АТО, яка триває до даного часу, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, спрямованої на отримання прибутку.

Адреса місцезнаходження відповідача, що зареєстрована у ЄДРПОУ: 85721, Донецька область, Волноваський район, смт. Володимирівка, вул. Заводська, буд. 1.

Дійсно, згідно розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» №1275-р від 02.12.2015року смт. Володимирівка Донецька область входить до вказаного переліку.

Даний факт також підтверджується листом СБУ №33/21-8774 від 04.08.2015року.

Одночасно згідно даних балансу (звіту про фінансові результати) роботи підприємства відповідача станом на 31.12.2015року вбачається, що господарська діяльність останнім ведеться, однак ця діяльність є збитковою. Крім того, наявна заборгованість з заробітної плати та перед бюджетом, про що свідчать копія вимоги ДПІ у Волноваському районі ГУДФС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ю-5-25 від 11.01.2016року та довідка №Юр2/16/1 від 19.02.2016року.

Щодо посилання відповідача на сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України №2887/05-4 від 05.09.2014року та висновок Донецької торгово-промислової палати №2255/12.12-03 від 20.08.2014року як докази на підтвердження факту настання для відповідача обставин непереборної сили, суд вказує, що сертифікат №2887/05-4 підтверджує настання обставин непереборної сили для відповідача з 01.07.2014року при здійсненні господарської діяльності та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обовязкових платежів, а висновок №2255/12.12-03 стосується неможливості виконання відповідачем в строк зобовязань за договором №178/14-ПР/Юр39/14 від 27.12.2013року з ПАТ «НАК Нафтогаз України».

Тобто, зазначені документи не відносяться до правовідносин сторін за договором №Юр-263/1, заборгованість за яким виникла 05.10.2013року, до початку АТО та настання для відповідача обставин непереборної сили.

Положеннями статті 42 Господарського кодексу України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється субєктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Допущене боржником невиконання грошового зобовязання має негативний вплив на фінансовий стан стягувача та здійснювану ним господарську діяльність з огляду на тривалість наявності заборгованості.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання розстрочки виконання судового рішення, у відповідності до положень ст. 33 ГПК України повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Доказів на підтвердження того, що виконання рішення суду про стягнення заборгованості без надання розстрочки його виконання призведе до неможливості ведення господарської діяльності підприємства відповідачем не надано.

Суд вбачає, що відповідач не навів конкретного строку, на який він вважає за необхідне розстрочити виконання рішення суду, зазначивши у резолютивній частині заяви: на строк не менше 10 календарних місяців щомісячно протягом вказаного періоду часу рівними частками зі сплатою до 30 числа кожного місяця.

Крім того, відповідач не надав суду доказів які б підтверджували можливість виконання рішення суду у майбутньому у разі його розстрочення.

Зокрема, в заяві останній посилається на те, що розстрочка виконання судового рішення дозволить спланувати всі обовязкові до сплати витрати, в тому числі шляхом резервування матеріальних ресурсів та збільшення обсягу їх надходження з огляду на заплановані підприємством заходи з відновлення стабільного фінансового становища та виробничого розвитку, а саме: надходження коштів від дебіторів шляхом стягнення заборгованості в судовому порядку, через органи державної виконавчої служби; здешевлення вартості сировини, зменшення транспортних і інших витрат, що значно збільшить обсяги замовлень та отриманого прибутку; залучення іноземних та вітчизняних інвесторів з метою збільшення обсягу виробництва, розширення ринку збуту; здійснюється модернізація виробничого устаткування, оновлення основних фондів.

Однак доказів на підтвердження здійснення дій направлених на надходження коштів від дебіторів, як то претензій, доказів наявності судових спорів щодо стягнення заборгованості, знаходження у ВДВС наказів суду про стягнення останньої відповідач суду не надав.

У графі «Доходи майбутніх періодів» балансу підприємства не зазначені будь-які дані.

Щодо здешевлення вартості сировини, зменшення транспортних і інших витрат, що значно збільшить обсяги замовлень та отриманого прибутку, то це є припущенням відповідача. Відповідач не визначив у який період настануть ці обставини та не навів передумов їх настання.

Також не надані докази на підтвердження залучення іноземних та вітчизняних інвесторів з метою збільшення обсягу виробництва, розширення ринку збуту; здійснення модернізації виробничого устаткування, оновлення основних фондів, а саме, будь-які комерційні плани, які затверджені підприємством, угоди, протоколи про наявність домовленостей щодо інвестування, договорів про закупівлю або модернизацію устаткування.

З огляду на викладене, враховуючи вищезазначене, господарський суд не находить підстав для задоволення заяви ПАТ «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» про розстрочку виконання судового рішення.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача в якості судових витрат - витрати на оплату послуг адвоката в сумі 11000,00 грн.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов`язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки статтею 44 ГПК України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката, то суд вважає, що в контексті цієї норми судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають оплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами, а також в тому випадку, коли відповідні послуги надавались адвокатом стосовно конкретного боржника, до судових витрат відноситься оплата послуг адвоката виключно у разі, якщо послуги адвоката надавались виключно при розгляді справи та саме за надання цих послуг здійснена оплата.

Статтею 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність зазначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

ОСОБА_2 є адвокатом на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1937 від 15.12.2008року.

Правовідносини між позивачем, як клієнтом, та адвокатом ОСОБА_2 підтверджуються договором про надання правової допомоги від 20.09.2015року, належним чином засвідчена копія якого міститься у матеріалах справи.

Відповідно до зазначеного договору Виконавець зобовязується надати Замовнику правову допомогу в правовому супроводженні господарської діяльності підприємства протягом 2011 року.

У судовому засіданні 11.02.2016року адвокат вказав, що 2011рік вказано у договорі невірно, оскільки останній укладено 20.09.2015року та початок надання послуг повязується саме з вказаною датою.

У п. 4.1 договору сторони зазначили, що договір набирає чинності з моменту його укладення і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобовязань за ним.

Сторонами договору підписано додаток №1 до нього, в якому узгоджено перелік послуг, що надаються та їх погодинна вартість.

У п.4 додатку узгоджено, що акти приймання-передачі послуг складаються адвокатом за кожний місяць або за весь строк дії договору.

25.01.2016року між позивачем та Адвокатом підписано акт приймання-передачі наданих послуг по договору від 20.09.2015року, згідно якого у період з 20.09.2015року по 25.01.2016року Замовник (позивач) отримав послуги з правового супровіду спору з Товариством з обмеженою відповідальністю "Великоанадольський вогнетривкий комбінат" , а саме, правовий аналіз та збирання матеріалів, розробка претензії, розрахунок штрафних санкцій, написання позову, оплата судового збору, направлення позову, участь у судовому засіданні.

У підтвердження судових витрат на послуги адвоката позивач надав прибутковий касовий ордер №01 від 25.01.2016 року на 11000,00 грн., звіт про використання коштів та докази оплати вказаної суми позивачем (видатковий касовий ордер, виписку з картки рахунку).

Суд приймає до уваги той факт, що адвокат ОСОБА_2 дійсно представляв інтереси позивача при розгляді даної справи, приймав участь в судових засіданнях при розгляді справи судом, надавав письмові пояснення по суті заявлених позовних вимог, внаслідок чого, суд вважає доведеним факт надання адвокатських послуг при розгляді даної справи, водночас, розмір витрат на оплату таких послуг, що заявлений до стягнення з відповідача 11000,00 грн. є явно завищеним.

Як зазначив Вищий господарський суд України в п.11 Інформаційного листа №01-8/155 від 13.02.2002 Про деякі питання практики застосування окремих норм чинного законодавства у вирішенні спорів та внесення змін і доповнень до деяких інформаційних листів, вирішуючи питання про розподіл витрат, які підлягають сплаті за послуги адвоката, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. За таких обставин суд з урахуванням матеріалів конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

В абзаці третьому пункту 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 14.12.2007 N 01-8/973 Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права наведено, що у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Визначаючи необхідний розмір судових витрат для даної справи, суд приймає до уваги наступні фактори в їх сукупності: ціну позову, яка складає 90482,85грн.; відсутність складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; відсутність необхідності великого досвіду для його успішного завершення; тривалість розгляду справи; кількість судових засідань, в яких адвокат приймав участь (2); кількість підготовлених письмових пояснень та наданих суду заяв.

За таких обставин, суд з огляду на розумну необхідність судових витрат по оплаті послуг адвокату для даної справи зменшує розмір відшкодування витрат до 5500,00грн.

У відповідності до ст.49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1357,24грн.

Сума судового збору, яка є надмірно сплаченою позивачем, за наявністю відповідного клопотання, на підставі ст.7Закону України «Про судовий збір» може бути повернута судом.

Дане клопотання на дату винесення рішення у справі від позивача до суду не надходило. Прийняття рішення у справі не позбавляє позивача права звернутись до суду з вказаним клопотанням.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 530, 625, 629, 837, 854 Цивільного кодексу України; ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 33,43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріал Сервіс» м.Запоріжжя до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» смт. Володимирівка Донецька область про стягнення заборгованості у розмірі 23238,65грн., 3% річних у розмірі 6890,27 грн., інфляційних втрат у розмірі 60353,93 грн. задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» (85721, Донецька область, Волноваський район, смт. Володимирівка, вул. Заводська, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріал Сервіс» (69096, АДРЕСА_1, ) заборгованість у розмірі 23238,65 грн., 3% річних у розмірі 6890,27 грн., інфляційних втрат у розмірі 60353,93 грн., витрати по оплаті послуг адвокату у розмірі 5500,00грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1357,24грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 акціонерного товариства «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» про розстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області у справі № 905/80/16 відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 10.03.2016 року оголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 15.03.2016 року.

Суддя А.М. Осадча