ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.03.2016 Справа № 920/189/16

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомбінат Тепличний, м. Суми,

до відповідача ОСОБА_1 районної ради, м. Суми,

про зобовязання підписати акт приймання-передачі майна,

Суддя Жерьобкіна Є.А.

Представники:

Від позивача ОСОБА_2 (довіреність від 10.11.2014року);

Від відповідача ОСОБА_3 (довіреність № 5 від 02.03.2016року), ОСОБА_4 (довіреність від 14.12.2015року);

При секретарі судового засідання Мудрицькій С.Ю.,

Суть спору: позивач подав позовну заяву, в якій просить суд зобовязати відповідача підписати акт приймання-передачі та прийняти будівлю будинку культури (колишній учбовий корпус ліквідованого училища культури), загальною площею 1935,5 кв.м., що розташована в м. Суми, вул. Білопільський шлях, 33 (обєкт оренди за договором оренди нежитлової будівлі від 20.03.2006року, укладеним між сторонами).

Позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач подав відзив на позовну заяву № 02-04/137 від 11.03.2016року, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

Позивач подав клопотання № 14031 від 14.03.2016року про забезпечення позову, в якому просить суд зупинити стягнення на підставі виконавчого документа: наказу Господарського суду Сумської області №920/700/15 від 20.11.2015року (ВП №49712835), посилаючись на те, що вчинення стягнення за вказаним виконавчим документом призведе до спричинення шкоди, в тому числі матеріальної, СТОВ «АК «Тепличний», примушення підписати документ, який позивач вважає неправомірним та відповідно звернувся до суду з позовом про зобов'язання ОСОБА_1 районної ради підписати акт приймання-передачі нежитлової будівлі, який відповідає дійсним обставинам справи, що в свою чергу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення даного господарського суду.

Згідно зі ст. 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

З урахуванням викладеного, розглянувши клопотання позивача № 14031 від 14.03.2016року про забезпечення позову, суд відмовляє у задоволенні останнього за його необґрунтованістю, оскільки позивачем не подано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до укладеного між сторонами договору оренди нежитлової будівлі від 20.03.2006року, позивачу передано у строкове платне користування нежитлову будівлю будинку культури (загальна площа 1935,5 кв.м.), що розташована за адресою: м. Суми, вул. Білопільський шлях, 33 з метою використання під розміщення культурно-розважального торгівельного центру та центру надання побутових послуг.

Факт передачі обєкта оренди підтверджується відповідним актом приймання-передачі від 20.03.2006 року.

Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендодавець зобов'язаний передати орендарю об'єкт оренди в комплекті та у стані, що відповідають істотним умовам договору оренди та призначенню майна, і повідомити орендаря про особливі властивості та недоліки майна, які йому відомі і які можуть бути небезпечними для життя, здоров'я, майна орендаря або інших осіб чи призвести до пошкодження самого майна під час користування ним.

В акті приймання-передачі від 20.03.2006 року описано технічний стан будівлі (дах потребує до 25 % заміни покриття покрівлі, іржавіння і руйнування настінних жолобів або водоприймальних пристроїв, масове пошкодження огороджуючої решітки; підлога - відколи тріщини плиток на площі до 20%, стирання дошок в місцях ходіння; внутрішнє облаштування - тріщини, місцями відшарування накривного шару штукатурки, потемніння і забруднення шару фарби, плями і підтьоки, забруднення на площі до 50%; інженерне забезпечення - батареї опалення демонтовані, послаблення кріплення і відсутність окремих приладів електрообладнання, усі системи інженерного оснащення не функціонують) та вказано, що експлуатація останньої за своїм призначенням можлива тільки після проведення капітального ремонту.

Згідно з п. 4.11 договору, позивач зобовязаний у разі припинення або розірвання договору повернути відповідачу орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду з урахуванням фізичного зносу та відшкодувати відповідачу збитки у разі погіршення стану орендованого майна чи його втрати (повної або часткової) з вини позивача.

Відповідно до п. 10.1. договору, останній діє з 20 березня 2006року до 23 грудня 2015 року.

Договір може бути розірвано на вимогу однієї із сторін за рішенням суду, у випадках, передбачених чинним законодавством, та умовами цього договору (п. 10.3. договору).

Згідно з рішенням господарського суду Сумської області від 20.07.2015року у справі № 920/700/15 за позовом прокурора Сумського району в інтересах держави в особі ОСОБА_1 районної ради, м. Суми, до відповідача - сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомбінат Тепличний, м. Суми, третя особа - фінансове управління ОСОБА_1 районної державної адміністрації Сумської області, м. Суми, про розірвання договору оренди та зобовязання вчинити дії, стягнення 23866 грн. 66 коп., яке набрало законної сили,

позов задоволено повністю;

розірвано договір оренди нежитлової будівлі від 20.03.2006, який укладений ОСОБА_1 районною радою та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Агрокомбінат Тепличний та посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_5 20.03.2006 за реєстровим № 362;

зобовязано Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Агрокомбінат Тепличний повернути, шляхом підписання акту приймання-передачі, нежитлову будівлю будинку культури (колишній учбовий корпус ліквідованого училища культури), загальною площею 1935,5 кв.м., що розташована в м. Суми, вул. Білопільський шлях, 33 ОСОБА_1 районній раді;

стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомбінат Тепличний на користь місцевого бюджету Сумського району 16253 грн. 86 коп. боргу, 1508 грн. 67 коп. 3% річних, 5344 грн. 12 коп. пені;

стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомбінат Тепличний в доход Державного бюджету України 4263 грн. судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з метою виконання рішення господарського суду по справі №920/700/15, 26.10.2015 року комісією у складі: головного інженера - ОСОБА_6, інженера - ОСОБА_7, юрисконсульта - ОСОБА_8, за участю представника ТОВ «АП «Прогрес-Технологія» - ОСОБА_9, складено акт обстеження технічного стану орендованої нежитлової будівлі площею 1935,5 кв. м за адресою: Сумська область, м. Суми, вул. Білопільський шлях, 33, згідно з яким технічний стан будівлі є не гіршим ніж технічний стан, в якому зазначена будівля передавалась у користування. Відповідач до 21.12.2015року жодних актів приймання-передачі для підписання позивачу не передавав, дій чи пропозицій щодо підписання акту приймання-передачі не здійснював. Листом №1512-05 від 15.12.2015року, позивач запросив відповідача для участі 21 грудня 2015 року в прийманні-передачі та складанні акту щодо повернення з оренди нежитлової будівлі будинку культури. Разом з цим, жодних оглядів чи будь-яких перевірок стану приміщення будинку культури 21 грудня 2015 року не проводилося, акти приймання-передачі чи будь-які інші документи не складалися. 22 грудня 2015 року представниками позивача та відповідача було проведено поверхневий огляд будівлі будинку культури, учасники зустрічі оглянули будівлю з внутрішньої сторони, після чого представники відповідача залишили приміщення. Листом №2212-02 від 22 грудня 2015 року позивач направив на підписання та узгодження відповідачу два примірники Акту приймання-передачі нежитлової будівлі, які були отримані відповідачем, але проігноровані та не підписані. В рамках виконавчого провадження №49712835 про зобовязання повернути нежитлову будівлю будинку культури, 05.01.2016 року було проведено перевірку виконання виконавчого документу. Відповідач відмовився від підписання акту приймання-передачі, наданого позивачем, без обґрунтування підстав такої відмови і наполягав на підписанні акту приймання-передачі від 21.12.2015року, який містить ознаки фальсифікації та підлогу. 09.02.2016 року під час чергової перевірки виконання виконавчого документу, позивач запропонував відповідачу уточнену редакцію Акту приймання-передачі нежитлової будівлі, відповідно до змісту Акту приймання-передачі від 20.03.2006 року, проте представники ОСОБА_1 районної ради відмовилися від його підписання. Станом на 18.02.2016 року після неодноразового звернення до ОСОБА_1 районної ради з пропозиціями підписати акт приймання-передачі, наданий СТОВ «АК «Тепличний», або надати обґрунтовану відмову чи пропозиції по внесенню змін, жодної відповіді не отримано.

В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач вказує на те, що згідно з умовами договору оренди нежитлової будівлі від 20.03.2006року, обовязок по складанню акта приймання-передачі покладається на орендодавця, а позивач, складений відповідачем акт підписувати відмовляється.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Нормами п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До зобов'язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов'язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань.

Відповідно до ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Аналогічне визначення договору оренди міститься і в ст. 759 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 284 Господарського кодексу України, істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Аналогічно, умови повернення орендованого майна є істотними умовами договору оренди відповідно до ст. 10 Закону України Про оренду державного та комунального майна.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України Про оренду державного та комунального майна, у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідно до п. 2.3 договору, у разі припинення цього договору орендар зобовязаний повернути орендодавцю майно у стані, не гіршому ніж воно було одержано відповідно з актом приймання-передачі. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

При цьому, пунктом 2.4. договору визначено, що обовязок по складанню акта приймання передачі покладається на орендодавця - ОСОБА_1 районну раду.

На підставі статті 124 Конституції України, частини першої статті 4 5, частини першої статті 84 ГПК судові рішення є обов'язковими до виконання на всій її території.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України, визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 20.07.2015року у справі № 920/700/15, яке набрало законної сили, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Агрокомбінат Тепличний зобовязано повернути нежитлову будівлю будинку культури (колишній учбовий корпус ліквідованого училища культури), загальною площею 1935,5 кв.м., що розташована в м. Суми, вул. Білопільський шлях, 33 ОСОБА_1 районній раді, шляхом підписання акту приймання-передачі.

Постановою державного виконавця ВДВС ОСОБА_1 міського управління юстиції від 03.12.2015року ВП № 49712835 відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Господарського суду Сумської області від 20.07.2015року у справі № 920/700/15 щодо зобовязання СТОВ Агрокомбінат Тепличний повернути майно, на підставі виданого судом наказу.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи, вимога СТОВ Агрокомбінат Тепличний про зобовязання ОСОБА_1 районної ради підписати складений позивачем акт приймання-передачі будівлі будинку культури (колишній учбовий корпус ліквідованого училища культури), загальною площею 1935,5 кв.м., що розташована в м. Суми, вул. Білопільський шлях, 33, на підставі якого прийняти обєкт оренди, суперечить умовам договору оренди нежитлової будівлі від 20.03.2006року, вимогам чинного законодавства та рішенню Господарського суду Сумської області від 20.07.2015року у справі № 920/700/15.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені судом обставини, суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі за його необґрунтованістю та безпідставністю.

Згідно зі ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 44, 49, 66-67, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні клопотання Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомбінат Тепличний № 14031 від 14.03.2016року про забезпечення позову - відмовити.

2. У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 18.03.2016року

Суддя Є.А. Жерьобкіна