ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016 року Справа № 904/8914/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Орєшкіної Е.В.- доповідача,

суддів: Широбокової Л.П., Герасименко І.М.,

секретар судового засідання: Однорог О.В.,

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №20-13 від 21.12.2015 р., представник;

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №20-41 від 04.12.2015 р., представник;

від відповідача: представник у судове засідання не з'явився;

від третьої особи: представник у судове засідання не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2015 року у справі №904/8914/15

за позовом публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", м. Запоріжжя

до державного підприємства Придніпровська залізниця, м.Дніпропетровськ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - державного підприємства Донецька залізниця, м.Донецьк

про стягнення 35 682 грн. 50 коп.,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2015 року публічне акціонерне товариство Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь (надалі - ПАТ ЗМК Запоріжсталь) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Державного підприємства Придніпровська залізниця (надалі - ДП Придніпровська залізниця) на свою користь 35 682 грн. 50 коп. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу та 1 218 грн. понесених витрат по сплаті судового збору.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2015 року у справі №904/8914/15 (суддя Золотарьова Я.С.) у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

Третя особа на виклик суду не зявилась, відзив на апеляційну скаргу на вимогу суду не надала, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталась, про час і місце проведення судових засідань повідомлена належним чином, з огляду на що колегія суддів вважає можливим переглянути справу в апеляційному порядку за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судових засіданнях представників сторін, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу позивача здійснювались поставки вантажу залізничним транспортом за накладними №№ 36103984, 33943929 (дос. накладна), 47479696, 47479704, 47566138, 47598578, 4700507, 49515257, 49592264, 47711916, 47711924, 47711932, 47592829, 36220234, 34071290 (дос. накладна), 34047308, 34070482 (дос. накладна), 47819651, 47825468 (дос. накладна), 47959853, 47961115 (дос. накладна), 34187393, 45000957 (дос. накладна), 36264307, 34132654 (дос. накладна), 45358405, 45358413, 45358421.

Вивантаження вантажу відбулось засобами одержувача.

Під час здійснення перевезень вантажів відповідачем допущено прострочення термінів їх доставки.

Місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні зазначено, що наявні у матеріалах справи накладні засвідчують факт укладення договору транспортного перевезення між ДП "Донецька залізниця" в якості перевізника та ПрАТ «Донецьксталь Металургійний завод», ПАТ «Тернопільський карєр», ПАТ «Центральний ГЗК», ТОВ «Мастер Груп», ТОВ «Валкос Груп», ТОВ «Нова-Грейн», ПАТ «ІНГЗК», ТОВ ВК «Гірничодобувна промисловість», ПАТ «ПІВД ГЗК», ДП «Нігинський карєр» в якості вантажовідправників; ні позивач, ні відповідач не є сторонами договору на перевезення вантажу; господарські зобов'язання сторін виникають безпосередньо з закону або іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Пославшись на ч. 3 ст. 313 Господарського кодексу України, згідно якої розмір штрафів, що стягуються з перевізників за прострочення в доставці вантажу, визначається відповідно до закону, суд першої інстанції вказав, що така норма є спеціальною для спірних правовідносин, та оскільки предметом даного спору є стягнення з перевізника (залізниці) штрафу за прострочення в доставці вантажу, а відповідний закон, який би встановлював розмір такого штрафу, відсутній, договір між сторонами щодо спірних правовідносин не укладено, дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Проте з таким висновком колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до розяснень Президії Вищого господарського суду України №04-5/225 від 29.09.2008 року Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 N04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" відносини, пов'язані з діяльністю транспорту, у тому числі залізничного, регулюються Законом України "Про транспорт", іншими актами законодавства України.

Питання, пов'язані з укладенням та виконанням договору перевезення, у тому числі залізничним транспортом, регулюються статтями 908 - 928 Цивільного кодексу України, статтями 306 - 315 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтями 908 Цивільного кодексу України, 306 Господарського кодексу України загальні умови перевезення вантажів визначаються цими кодексами, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються у встановленому порядку.

Відповідно до статей 908 Цивільного кодексу України, 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами.

Статут залізниць України, згідно зі статтею 3 Закону України "Про залізничний транспорт", затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.98 N 457, з подальшими змінами та доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 11.10.2002 N 1510 та від 25.12.2002 N 1973.

Статтею 5 Статуту на Міністерство транспорту України покладено затвердження Правил перевезення вантажів, Технічних умов навантаження і кріплення вантажів, а також інших нормативних документів.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Отже, у вирішенні спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею, господарським судам необхідно керуватися:

- Законом України "Про транспорт";

- Законом України "Про залізничний транспорт";

- статтями 908 - 928 Цивільного кодексу України, статтями 306 - 315 Господарського кодексу України;

- Статутом залізниць України;

- Правилами планування перевезень вантажів; Правилами приймання вантажів до перевезення; Правилами пломбування вагонів і контейнерів; Правилами оформлення перевізних документів; Правилами обчислення термінів доставки вантажів; Правилами користування вагонами і контейнерами; Правилами зберігання вантажів; Правилами видачі вантажів; Правилами переадресування вантажів; Правилами реалізації вантажів; Правилами розрахунків за перевезення вантажів; Правилами обслуговування залізничних під'їзних колій; Правилами перевезення вантажів з оголошеною вартістю; Правилами перевезення вантажів навалом і насипом; Правилами перевезення вантажів у вагонах відкритого типу; Правилами перевезення вантажів, які змерзаються; Правилами перевезення вантажів маршрутами відправника; Правилами перевезення вантажів у супроводі провідників відправників (одержувачів); Правилами перевезень швидкопсувних вантажів; Правилами перевезення тварин, птиці та інших вантажів, які підлягають державному ветеринарно-санітарному контролю; Правилами перевезення вантажів, які підлягають фітосанітарному контролю; Правилами перевезення вантажів у транспортних пакетах; Правилами перевезення вантажів в універсальних контейнерах; Правилами перевезень вантажів у спеціальних та спеціалізованих контейнерах відправників і одержувачів; Правилами перевезення вантажів дрібними відправками; Правилами перевезення вантажів залізничними лініями вузької колії; Правилами перевезення вантажів у прямому змішаному залізнично-водному сполученні; Правилами складання актів; Правилами заявлення та розгляду претензій, затвердженими наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 року N 644 (з подальшими змінами і доповненнями), Правилами перевезення наливних вантажів (частина друга Правил перевезень вантажів, затверджених наказом Мінтрансу від 18.04.2003 року N 299); Правилами реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Мінтрансзв'язку України від 28.09.2004 року N 856; Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України - Тарифним керівництвом N 1, затвердженим наказом Мінтрансу України від 15.11.99 року N 551; Правилами перевезення небезпечних вантажів, затвердженими 05.04.96 року на п'ятнадцятому засіданні Ради залізничного транспорту держав - учасниць СНД; іншими нормативними документами, затвердженими Мінтрансом України у встановленому порядку.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України).

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту України Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб на території України (ст. 5 Статуту).

Згідно п. 6 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 23 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно ст. 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до п. 41 Статуту залізниць України залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно п. 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу (надалі - Правила) термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1. Правил визначено терміни, в які залізниці зобов'язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах (п.2.1 Правил).

Відповідно до п. 2.4. Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9. Правил).

Згідно п. 2.10. Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування (п. 8 Правил).

Згідно ст. 131 Статуту залізниць України претензії вантажоодержувачів щодо сплати штрафів заявляються залізниці призначення.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Позивачем предявлено до стягнення штраф за несвоєчасну доставку залізницею вантажу в розмірі 35 682 грн. 50 коп.

ДП Придніпровська залізниця зазначає, що позивачем не розкредитовано перевізні документи - залізничні накладні №№ 34071290, 47711916, 47711924, 47592829, 47941083, 47850953, 47961115, 45000957 по закінченню доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу, що є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за несвоєчасну його доставку згідно зі ст.116 Статуту залізниць України.

Відповідно до п.1 Правил видачі вантажу про прибуття вантажу на станцію призначення залізниця зобовязана повідомити одержувача в день прибуття вантажу, але не пізніше 12-ї години наступного дня, із зазначенням найменування та кількості вантажу, а також роду й кількості вагонів (контейнерів).

Згідно п.2 Правил видачі вантажу начальник станції зобовязаний повідомити одержувача про час подачі вагонів під вивантаження не пізніше ніж за 2 години до подачі. Порядок і терміни повідомлення про подачу вагонів на підїзні колії передбачаються в договорах про експлуатацію підїзних колій.

Відповідно до п. 2.1 Правил обслуговування залізничних під'їздних колій взаємовідносини залізниці з підприємствами, які виконують вантажні роботи на під'їздній колії визначаються договорами про експлуатацію під'їздних колій. При цьому договори розробляються з урахуванням технології роботи під'їздної колії і технології роботи станції примикання, а у відповідних випадках з урахуванням єдиних технологічних процесів.

Сторонами розроблений і затверджений Єдиний технологічний процес роботи під'їздної колії ВАТ "ЗМК Запоріжсталь, яка примикає до станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці (надалі - ЄТП), яким передбачені операції з вантажами (вагонами), що прибувають чи відправляються на/з під'їздної колії.

Пунктами 5,6 договору № ПР/М-07-3/1-НЮ від 24.07.2007 року про експлуатацію залізничної під'їздної колії ВАТ "ЗМК Запоріжсталь, яка примикає до станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці, передбачено, що усі вагони передаються на під'їздну колію через інтервал 2 години, прийомо-здавальні операції проводяться на узгоджених коліях парків А і Б станції Запоріжжя Ліве, вагони для під'їздної колії подаються локомотивами залізниці. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії. Окрім того, порядок приймально-здавальних операцій і оформлення документів, зокрема відомостей подачі вагонів, передбачені в п.п.3.1, 3.2, 3.3 ЄТП.

Згідно п. 3.2 ЄТП вагони, які передаються на під'їздну колію ПАТ "ЗМК Запоріжсталь виставляються локомотивом залізниці на приймально-здавальні шляхи парків "А", "Б" станції, подальше просування вагонів проводиться локомотивом комбінату.

Здійснення передачі вагонів на під'їздну колію Запоріжжя-Ліве, відбувається організованими маршрутами з парків "А", "Б" через горловину парка А збірними потягами через парк Б.

Відповідно до п. 3.3 ЄТП приймально-здавальні операції при подачі вагонів на під'їздну колію здійснюються на приймально-здавальних шляхах парків А, Б станції Запоріжжя-Ліве. Виконання приймально - здавальних операції здійснюється робітниками станції та під'їздного шляху паралельно. Передача вагонів оформлюється складанням відомостей передачі та визначення придатності вагонів під навантаження в 2-х примірниках (машинна форма), в якій вказується час здачі вагонів. Одночасно заповнюється пам'ятка про користування вагонами (ГУ-45) в двох примірниках. Відомість і пам'ятка підписуються старшим прийомоздавальником і оглядачем вагонів станції Запоріжжя-Ліве, прийомоздавальником і оглядачем вагонів під'їздної колії комбінату. На підставі пам'ятки ГУ-45 складаються "Відомості плати за користування вагонами (контейнерами)" ГУ-46.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 Статуту Залізниць України штраф за прострочку доставки вантажу не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. В судовому засіданні встановлено, що заперечуючи проти нарахування штрафних санкцій, відповідач посилається саме на несвоєчасне вивезення позивачем вантажу зі станції, а не на порушення останнім строків розкредитування перевізних документів, яке здійснювалось в електронній формі.

Позивач доводить, що відповідачем після повідомлення про прибуття вантажу невчасно подавались вагони, що унеможливило йому вивантажити вантаж у встановлений законом строк, зокрема, вказує, що факт подачі вагонів під вивантаження (із зазначенням дати і часу) засвідчується у відомостях передачі вагонів, оформлення яких передбачене п.3.1.5 ЕТП. Так, вагон №53485447 за залізничною досильною накладною №34071290, оформленою на ст. Жмеринка 10.04.2015 року, було подано на підїзну колію ПАТ «Запоріжсталь» 13.04.2015 року о 12 год. 30 хв. (відомість подачі вагонів №994); вагони №№ 60006756, 60241555, 66240201, 67654475 за залізничними накладними №№47711916, 47711924, 47592829 було подано на підїзну колію ПАТ «Запоріжсталь» 10.04.2015 року о 20 год. 40 хв. (відомість подачі вагонів №966); вагон №67898171 за досильною залізничною накладною №47941083 було подано на підзну колію ПАТ «Запоріжсталь» 17.04.2015 року о 12 год. 00 хв. (відомість подачі вагонів №1028); вагони №№66709759, 53777918 за досильними залізничними накладними №№47850953, 47961115 було подано на підїну колію ПАТ «Запоріжсталь» 18.04.2015 року о 20 год. 30 хв. (відомість подачі вагонів №1041); вагон №53450706 за досильною залізничною накладною №45000957 було подано на підзну колію ПАТ «Запоріжсталь» 21.04.2015 року о 11 год. 40 хв. (відомість подачі вагонів №1062).

Виходячи з технологічного процесу роботи під'їздної колії ПАТ "ЗМК Запоріжсталь та станції Запоріжжя-Ліве, який відображено в ЄТП та узгоджено сторонами умовами договору № ПР/М-07-3/1-НЮ від 24.07.2007 року, колегія суддів вважає, що добовий термін вивантаження та вивезення одержувачем вантажу необхідно розраховувати з часу фактичної подачі вагонів на приймо-здавальні колії, оскільки у разі повідомлення залізницею про прибуття вагонів без фактичної їх подачі, вантажовласник не має можливості вивезти вантаж у термін, встановленийст. 116 Статуту Залізниць України.

Залізницею не надано доказів на підтвердження неможливості своєчасної подачі спірних вагонів на приймально-здавальні колії в порядку і строки, визначені п. 5, п.6 договору № ПР/М-07-3/1-НЮ від 24.07.2007 року за вищезазначеними накладними, з огляду на що, колегія суддів вважає, що вимоги позивача в частині стягнення штрафу в розмірі 13 531 грн., нарахованого за ними, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач вважає, що прострочення у доставці вантажу за накладними №№49515275, 49592264 сталося через затримку на шляху прямування у звязку з проведенням антитерорестичної операції в Донецькій області, тобто з незалежних від залізниці обставин.

Як вбачається із письмових пояснень третьої особи, Донецька залізниця здійснює перевезення вантажів зі станцій Донецької залізниці на Придніпровську та Південну залізниці. Згідно плану формування відправка повинна слідувати: Мушкетове - Ясинувата крізним поїздом визначенням Запоріжжя-Ліве зі здачею по стику Чаплине на Придніпровську залізницю. З серпня 2014 року і на момент розгляду справи з причини пошкодження та не використання ділянки Ясинувата - Авдіївка відправки зі станції Мушкетове слідують Мушкетове - Ясинувата крізним поїздом призначенням Запоріжжя-Ліве зі здачею по стику Пост 4 км. на Південну залізницю.

Рух поїздів здійснюється по одній колії перегону Ясинувата - Скотувата - Костянтинівка. Пропускна здатність з урахуванням роботи контролюючих органів України ( прикордонна служба, фіскальна служба штабу АТО по станції Кривий Торець та Костянтинівка ) на Ясинувату зі Скотуватої складає 12 поїздів, на Скотувату з Ясинуватої 12 поїздів. Через даний стиковий пункт здійснюється ввезення сировини та вивезення готової продукції. Пропускної здатності недостатньо. Внаслідок бойових дій пропуск поїздів через пропускні пункти може не здійснюватися взагалі.

В даному випадку вагони за відправками № 49515257, 49592264 Мушкетове - Запоріжжя-Ліве затримувались по станціях Донецької залізниці за вищеприведених причин.

Дільниці шляху станом на 26.11.2015 року робітниками дороги повністю не обслідувані та не відремонтовані внаслідок бойових дій.

На підтвердження наведених обставин третя особа надала дефектні акти пошкоджень інфраструктури (верхньої будівлі шляху) з причини несанкціонованого втручання в роботу залізничного транспорту, що підписані представниками залізниці, в яких зазначено дата пошкодження (виявлення), станція, ділянка (км), інвентарний номер, пошкодження (вид, об'єм, величина), необхідні матеріали для відновлення.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України уведено в дію відповідне рішення Ради національної безпеки і оборони України щодо проведення антитерористичної операції на сході України.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначено Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 2 вересня 2014 року № 1669-VII, за змістом ч. 1 ст. 1 якого періодом проведення антитерористичної операції є час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Частиною другою зазначеної статті встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

У подальшому на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р, в який внесено зміни розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18.02.2015 року №128-р, затверджено переліки населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких, у тому числі, включено м. Донецьк.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" в редакції Закону України від 02.09.2014 року також встановлено, що торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини.

Порядок, підстави та строк видачі Сертифікатів про настання форс-мажорних обставин встановлений Регламентом засвідчення Торгово - промисловою палатою України та регіональними ТПП форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Відповідно до Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, податковим та/чи іншим зобов'язанням, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Вказаний Регламент ТПП є спеціальною нормою, яка регулює відповідні правовідносини, а тому учасники таких правовідносин повинні дотримуватись вимог, викладених у Регламенті ТПП.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В матеріалах справи відсутній Сертифікат ТПП України, який би міг бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності за неналежне виконання зобов'язання щодо вчасної доставки вантажу.

Щодо сертифікату (висновку) №1361 про настання обставин непереборної сили від 14.10.2014 року, копія якого долучена до матеріалів справи, слід враховувати, що вказаний сертифікат ТПП України, виданий ДП Донецька залізниця, засвідчує настання обставин непереборної сили з 01.08.2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької та Луганської областей та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків та обов'язкових платежів.

Отже, надані відповідачем дефектні акти, інформація про дислокацію та стан вагонів, письмові пояснення третьої особи, сертифікат ТТП України №1361 від 14.10.2014 року не є належними та допустимими доказами в підтвердження наявності обставин непереборної сили як підстави для звільнення відповідача від відповідальності за неналежне виконання зобов'язання щодо вчасної доставки вантажу, внаслідок чого позовні вимоги в частині стягнення штрафу за накладними №№ 49515275, 49592264 в розмірі 2 688 грн. слід визнати обґрунтованими.

Разом з тим, ст. 83 Господарського процесуального кодексу України надає право суду у виняткових випадках зменшувати розмір штрафу, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Виходячі із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи, що вантаж відправлявся зі станцій Донецької залізниці, на території яких здійснювалась антитерористична операція (розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р, від 18.02.2015 року №128-р) та маршрут прямування поїздів було змінено внаслідок руйнування будови залізничного шляху, колегія суддів вважає можливим за власною ініціативою зменшити пред'явлений до стягнення штраф, нарахований позивачем за накладними №№49515275, 49592264 до 260 грн.

Посилання відповідача на ті обставини, що прострочка доставки вантажу по накладних №№ 36103984, 34047308, 36264307 відбулась у звязку з усуненням технічної несправності вагонів, тобто не з вини залізниці, колегією суддів до уваги не приймається.

Відповідно до п. 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажів у разі затримки вантажу, яка трапилась з вини відправника чи одержувача в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін такої затримки. Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції. У вищезазначених наклажних відсутні відповідні відмітки, тому підстави для збільшення термінів доставки вантажу по ним відсутні.

Таким чином, судова колегія вважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу в розмірі 33 254 грн. 50 коп.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2015 року у справі № 904/8914/15 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства Придніпровська залізниця на користь публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" 33 254 грн. 50 коп. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, 1 218 грн. судового збору за подання позову до господарського суду, 1 339 грн. 80 коп. судового збору за перегляд судового рішення апеляційною інстанцією.

В решті позову відмовити.

Доручити господарському суду Дніпропетровської області у відповідності до ст. 116, ст. 117 Господарського процесуального кодексу України видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Герасименко

(Повний текст постанови складено 18.03.2016 року)