ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року Справа № Б-39/125-10
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого -Білошкап О.В.,
суддів -Жукової Л.В.,
Погребняка В.Я.,
за участю представників сторін:

ПАТ "ВТБ Банк" - Разумова М.А.,

розпорядника майна арбітражного керуючого Бихна О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційні скарги розпорядника майна Приватного підприємства "ЛСВ МОНОЛІТ" - арбітражного керуючого Бихна О.М. та Приватного підприємства "ЛСВ МОНОЛІТ" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 14.12.2015 та ухвалу господарського суду Харківської області від 27.05.2015 в частині розгляду кредиторських вимог ПАТ "ВТБ Банк" у справі №Б-39/125-10 про банкрутство Приватного підприємства "ЛСВ МОНОЛІТ", -

в с т а н о в и в:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.05.2015р. у справі № Б-39/125-10 (суддя Дзюба О.А.) затверджено реєстр вимог конкурсних кредиторів ПП "ЛСВ "Моноліт", з яких:

- ТОВ "Клінта" в сумі 54399,82 грн. (четверта черга);

- ТОВ "Харброксервіс" в сумі 54460,00 грн. (четверта черга).

Включено вимоги ПАТ "ВТБ Банк" в розмірі 10310259,14 грн. - основного боргу, та в сумі 911320,43 грн. - штрафних санкцій, які забезпечені заставою майна боржника та окремо внесено до реєстру вимог кредиторів ПП "ЛСВ "Моноліт".

Зобов'язано розпорядника майна надати до суду реєстр вимог кредиторів згідно даної ухвали.

Визнано вимоги конкурсних кредиторів, що не були заявлені у місячний строк з моменту публікації оголошення, які рахуються за даними бухгалтерського обліку боржника погашеними.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14.12.2015 (колегія суддів: Фоміна В.О. - головуючий, Крестьянінов О.О., Шевель О.В.) апеляційну скаргу ПП "ЛСВ "Моноліт" залишено без задоволення, ухвалу господарського суду Харківської області від 27.05.2015 (попереднє засідання) у справі № Б-39/125-10 залишено без змін.

Розпорядник майна боржника арбітражний керуючий Бихно О.М. та Приватне підприємство "ЛСВ МОНОЛІТ" звернулися до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами, в яких просять постанову Харківського апеляційного господарського суду від 14.12.2015 та ухвалу господарського суду Харківської області від 27.05.2015 в частині розгляду кредиторських вимог ПАТ "ВТБ Банк" скасувати та прийняти нове рішення про відмову у визнанні кредиторських вимог ПАТ "ВТБ Банк" в сумі 11221579,57 грн., які забезпечені заставою майна ПП "ЛСВ Моноліт", посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. ст.593, 609 ЦК України, ст.17 Закону України "Про іпотеку".

Заслухавши доповідь судді Білошкап О.В., вислухавши пояснення представника ПАТ "ВТБ Банк" та розпорядника майна Бихна О.М., перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Харківської області від 27.09.2010 року порушено провадження у справі про визнання банкрутом ПП "ЛСВ "Моноліт" на підставі ст.ст. 7,8,11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.11.2010 року в підготовчому засіданні зобов'язано боржника опублікувати в офіційному друкованому органі України газеті "Голос України" або "Урядовий кур'єр" оголошення про порушення справи про банкрутство боржника ПП "ЛСВ "Моноліт", введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Бихно О.М. Призначено попереднє засідання господарського суду.

Після публікації оголошення про порушення господарським судом Харківської області провадження у справі про визнання ПП "ЛСВ "Моноліт" банкрутом до господарського суду надійшли заяви від наступних кредиторів: ПАТ "ВТБ Банк" в розмірі 10310259,14 грн. - основного боргу та 911 320,43 грн. - штрафні санкції; ПП "ВУДАРТ" в сумі 32200 грн., ТОВ "Багатопрофільне виробничо-комерційне підприємство "СВ" в сумі 1911830,98 грн., ТОВ "Клінта" в сумі 66 999,03 грн., ТОВ "Харброксервіс" в сумі 65 617,95 грн. та ПП "СВ" в сумі 5533176,37 грн.

Ухвалою попереднього засідання господарського суду Харківської області від 30.03.2011 р. затверджено реєстр вимог кредиторів в кількості 5 кредиторів з загальною сумою грошових вимог та вимог щодо сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) в розмірі 7609824,33 грн. Визнано вимоги ПАТ "ВТБ Банк" в розмірі 10310259,14 грн. основного боргу, які забезпечені заставою майна боржника та ухвалено окремо внести до реєстру вимог кредиторів приватного підприємства "ЛСВ МОНОЛІТ".

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 07.09.2011, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду від 06.12.2011, скасовано ухвалу господарського суду Харківської області від 30.03.2011 про затвердження реєстру вимог кредиторів у справі №Б-39/125-10, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Крім цього, іншою ухвалою господарського суду Харківської області від 30 березня 2011 року окремо були розглянуті вимоги одного кредитора ПАТ "ВТБ Банк" (як спірні) та в повному обсязі визнані та внесені до реєстру вимог кредиторів окремо в розмірі 10310259,14 грн. - основного боргу та 911 320,43 грн. - штрафні санкції, як такі, що забезпечені заставою майна боржника.

Як встановив суду апеляційної інстанції, вказану ухвалу не було оскаржено в установленому порядку та не було скасовано судами вищих інстанцій.

29.01.2014 боржником ПП "ЛСВ "Моноліт" було подано до господарського суду заяву про перегляд вказаної ухвали за нововиявленими обставинами. Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.04.2014, яка в апеляційному та касаційному порядку не переглядалася і є чинною, в задоволенні вказаної заяви відмовлено.

За результатами нового розгляду справи, ухвалою господарського суду Харківської області від 27.05.2015р. затверджено реєстр вимог конкурсних кредиторів ПП "ЛСВ "Моноліт", з яких:

- ТОВ "Клінта" в сумі 54399,82 грн. (четверта черга);

- ТОВ "Харброксервіс" в сумі 54460,00 грн. (четверта черга).

Розглянувши заявлені кредиторські вимоги та додані на їх обгрунтування докази, надавши їм відповідний правовий аналіз, суд першої інстанцій дійшов висновку про те, що зазначені вимоги відповідають чинному законодавству та підлягають внесенню до реєстру вимог кредиторів згідно черговості.

Крім цього, пунктом 2 цієї ухвали включені вимоги ПАТ "ВТБ Банк" в розмірі 10310259,14 грн. - основного боргу, та в сумі 911320,43 грн. - штрафних санкцій, які забезпечені заставою майна боржника та окремо внесені до реєстру вимог кредиторів ПП "ЛСВ "Моноліт".

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.07.2015 залишено без змін ухвалу господарського суду Харківської області від 27.05.2015р.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.10.2015 скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.07.2015 в частині розгляду кредиторських вимог ПАТ "ВТБ Банк" та справу №Б-39/125-10 в частині розгляду кредиторських вимог ПАТ "ВТБ Банк" передано на новий розгляд до Харківського апеляційного господарського суду, оскільки суд апеляційної інстанції не надав належної правої оцінки всім обставинам, що мають суттєве значення для розгляду кредиторських вимог ПАТ "ВТБ Банк", та не перевірив доводи ПП "ЛСВ "Моноліт" щодо спірних вимог кредитора ПАТ "ВТБ Банк".

Переглянувши справу в апеляційному порядку згідно ст.ст. 99, 101 ГПК України та врахувавши вказівки, викладені в постанові Вищого господарського суду України від 27.10.2015, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для включення до реєстру вимог ПАТ "ВТБ Банк" в розмірі 10310259,14 грн. - основного боргу та в сумі 911320,43 грн. - штрафних санкцій, як таких, що забезпечені заставою майна боржника з внесенням їх окремо до реєстру вимог кредиторів ПП "ЛСВ "Моноліт", пославшись на їх відповідність фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 15 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у попередньому засіданні господарський суд розглядає реєстр вимог кредиторів, вимоги кредиторів, щодо яких були заперечення боржника і які не були включені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів. За результатами розгляду господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначається розмір визнаних судом вимог кредиторів, які включаються розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, та призначається дата проведення зборів кредиторів.

Реєстр вимог кредиторів повинен включати усі визнані судом вимоги кредиторів.

У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов'язаннями чи зобов'язаннями щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, невикористаних та своєчасно не повернутих коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), черговість задоволення кожної вимоги, окремо розмір неустойки (штрафу, пені).

Ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному кредитору при прийнятті рішення на зборах (комітеті) кредиторів.

Отже, обов'язок розгляду грошових вимог та надання правового аналізу поданих кредитором письмових доказів, підставам виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру та змісту, а також обов'язок встановлення розміру та моменту виникнення грошових вимог покладений на господарський суд, який виносить ухвалу за результатами попереднього засідання.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись із заявою про визнання кредиторських вимог від 23.12.2010, ПАТ "ВТБ Банк" послалося на те, що 22.05.2008 між правопопередником ПАТ "ВТБ Банк" - ВАТ "ВТБ Банк" (кредитор) та Приватним підприємством "СВ" (позичальник) було укладено Генеральну угоду №178 (із наступними додатковими угодами), відповідно до п.1.1 якої кредитор зобов'язався надавати позичальнику кредит, кредитні лінії, гарантії. Згідно з зазначеною Генеральною угодою, між сторонами було укладено договір про відкриття мультивалютної кредитної лінії №178-Ю/1 від 22.05.2008 (кредитний договір).

В забезпечення виконання позичальником його зобов'язань за вказаним кредитним договором, 26.05.2008 між кредитором та ПП "ЛСВ МОНОЛІТ" було укладено іпотечний договір №178-Z/7, відповідно до якого ПП "ЛСВ МОНОЛІТ" передало нежитлові приміщення, належні йому на праві власності, в іпотеку ВАТ "ВТБ Банк".

Як встановлено судом апеляційної інстанції, викладені в заяві ПАТ "ВТБ Банк" від 23.12.2010 обставини щодо виникнення у позичальника заборгованості перед банком за кредитним договором від 22.05.2008 в сумі 11221579,57 грн. (10310259,14 грн. основного боргу та 911320,43 грн. штрафних санкцій), а також щодо чинності іпотечного договору №178-Z/7 від 26.05.08 на момент звернення банку до суду з відповідною заявою та розгляду судом першої інстанції його кредиторських вимог до ПП "ЛСВ МОНОЛІТ" обґрунтовані та належним чином підтверджені.

Відповідно ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно ч. 1 ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким, іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; майновий поручитель, це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника.

Частиною 1 статті 11 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Крім цього, згідно абз. 6 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами.

За таких обставин, іпотекодержатель як кредитор має право вимагати виконання основного зобов'язання як від боржника і його майнового поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо, а у разі пред'явлення таких вимог до майнового поручителя останній відповідає в межах узятих на себе зобов'язань перед іпотекодержателем.

При цьому, норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не обмежують право банку звернутися з грошовими вимогами до майнового поручителя, якщо основний боржник не сплатив борг, а можливість отримання задоволення вимог кредиторів в процедурах банкрутства є засобом захисту майнових інтересів кредиторів.

Право кредитора на звернення з грошовими вимогами, а відповідно, - і грошовий обов'язок майнового поручителя - боржника перед ПАТ "ВТБ Банк", передбачено умовами вищевказаних кредитного договору та іпотечного договору, на підставі яких ПАТ "ВТБ Банк" і заявило свої кредиторські вимоги до боржника.

Частиною 6 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їх заявами, а за їх відсутності, - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Якщо боржник не виконав основного зобов'язання, грошові вимоги кредитора, забезпечені заставою майна боржника, відповідно до частини 6 статті 14 та підпункту "а" пункту 1 частини 1 статті 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" включаються до реєстру вимог кредиторів окремо і задовольняються у першу чергу.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимоги ПАТ "ВТБ Банк" до ПП "ЛСВ МОНОЛІТ" є грошовими та такими, що забезпечені заставою майна, оскільки ґрунтуються на невиконанні зобов'язання за кредитним договором №178-Ю/1 від 22.05.2008, забезпеченим іпотечним договором №178-Z/7 від 26.05.2008, тим самим спростувавши твердження розпорядника майна боржника про те, що ПАТ "ВТБ Банк" не може бути кредитором у даній справі про банкрутство, оскільки його вимоги до ПП "ЛСВ МОНОЛІТ" не є грошовими.

Крім цього, суд апеляційної інстанції відхилив посилання боржника на припинення іпотечного договору №178-Z/7 від 26.05.2008 у зв'язку з ліквідацією ПП "СВ" як юридичної особи, а також на рішення господарського суду Харківської області від 17.10.2013 у справі №922/2395/13, залишене без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.01.2013, яким визнано припиненими правовідносини за іпотечним договором №178-Z/7 від 26.05.08 у зв'язку з ліквідацією ПП "СВ".

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Харківської області від 18.04.2013 у справі №Б-39/100-10, яка залишена без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ПП "СВ", юридичну особу ПП "СВ" ліквідовано.

30.04.2013 року припинено державну реєстрацію ПП "СВ" у зв'язку з визнанням даного підприємства банкрутом за судовим рішенням.

Рішенням господарського суду Харківської області від 17.10.2013 визнано припиненими правовідносини за іпотечним договором №178-Z/7 від 26.05.2008, укладеним між "ВТБ Банк" та ПП "ЛСВ МОНОЛІТ" тощо.

Однак, судом апеляційної інстанції встановлено, що з заявою про визнання кредиторських вимог до боржника ПАТ "ВТБ Банк" звернулося 29.12.2010.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що на момент звернення банку до господарського суду (29.12.2010) та на момент винесення судом 30.03.2011 ухвали про визнання його кредиторських вимог до боржника, яка є чинною з моменту її винесення, ПП "СВ" не було ліквідоване і іпотечний договір №178-Z/7 від 26.05.2008 був чинним, у зв'язку з цим кредиторські вимоги ПАТ "ВТБ Банк" в розмірі 10310259,14 грн. - основного боргу та в сумі 911320,43 грн. - штрафних санкцій, які забезпечені заставою майна боржника, є обґрунтованими та такими, що підлягають визнанню та включенню окремо до реєстру вимог кредиторів ПП "ЛСВ "Моноліт".

Також суд апеляційної інстанції правомірно спростував доводи боржника та розпорядника майна боржника щодо фактичного припинення зобов'язань ПП "ЛСВ "Моноліт" перед ПАТ "ВТБ Банк" із посиланням на ч.1 ст.593, ст.609 ЦК України, ст.17 Закону України "Про іпотеку", врахувавши те, що Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, чинній до 19.01.2013, не передбачав можливість та порядок внесення змін до затвердженого судом реєстру вимог кредиторів, а у ч.2 ст.25 даного Закону в нині чинній редакції встановлено, що внесення змін до затвердженого господарським судом реєстру вимог кредиторів здійснюється виключно за наслідками перегляду ухвали господарського суду в апеляційному та касаційному порядку або за нововиявленими обставинами, а також у разі правонаступництва.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції переглядаючи справу в порядку ст. 99 ГПК України повно та всебічно дослідив всі обставини, що мають значення для справи, надав їм належну правову оцінку та дійшов вірного висновку про наявність законних підстав для включення вимог ПАТ "ВТБ Банк" в розмірі 10310259,14 грн. - основного боргу та в сумі 911320,43 грн. - штрафних санкцій, як таких, що забезпечені заставою майна боржника з внесенням їх окремо до реєстру вимог кредиторів ПП "ЛСВ "Моноліт".

З урахуванням вищезазначеного, виходячи із меж перегляду справи касаційною інстанцією, встановлених ст. 111-7 ГПК України, відповідно до яких правова оцінка обставин та достовірності доказів є виключно прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів Вищого господарського суду прийшла до висновку, що постанова Харківського апеляційного господарського суду від 14.12.2015 та ухвала господарського суду Харківської області від 27.05.2015 в частині розгляду кредиторських вимог ПАТ "ВТБ Банк" у справі №Б-39/125-10 прийняті у відповідності до фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства, тому підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційних скарг не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, які викладені в оскаржуваних рішеннях.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційні скарги розпорядника майна Приватного підприємства "ЛСВ МОНОЛІТ" - арбітражного керуючого Бихна О.М. та Приватного підприємства "ЛСВ МОНОЛІТ" залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 14.12.2015 та ухвалу господарського суду Харківської області від 27.05.2015 в частині розгляду кредиторських вимог ПАТ "ВТБ Банк" у справі №Б-39/125-10 залишити без змін.

Головуючий: Білошкап О.В.
Судді:Жукова Л.В.
Погребняк В.Я.