ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2016 р. Справа № 907/1127/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Данко Л.С.

Юрченко Я.О.

розглянувши апеляційну скаргу міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції (надалі відділ ДВС Ужгородського МУЮ), за вих. № 15-531 від 03.02.2016р. (вх. № ЛАГС 01-05/769/16 від 15.02.2016р.)

на ухвалу господарського суду Закарпатської області від 02.12.2015р. про оскарження дій органу ДВС

у справі № 907/1127/14

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕК "Катрін" (надалі ТзОВ "ТЕК "Катрін"), м. Рівне

до відповідача: ФОП ОСОБА_2, м. Ужгород

про стягнення заборгованості в розмірі 89 904,28 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ФОП ОСОБА_2;

від відділу ДВС: не з'явився.

Відповідачу роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22, 28 ГПК України. Заяв про відвід суддів та клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу від сторін не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 19.01.2015р. у справі № 907/1127/14 позовні вимоги задоволено частково, стягнено з ФОП ОСОБА_2 на користь ТОВ „ТЕК „Катрін" 83 216,49 грн. заборгованасті, розстрочивши сплату присудженої суми на три місяці рівними частинами по 27 738,83 грн. щомісяця, та стягнено судових витрат 1 691,09 грн.

03.02.2015р. на примусове виконання рішення господарського суду Закарпатської області від 19.01.2015р. у справі № 907/1127/14 видано наказ.

27.05.2015р. державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №47654001 по виконанню судового наказу (а.с. 80 том ІІ).

04.06.2015р. державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МУЮ винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 5 700,75 грн. (а.с. 79 том ІІ).

26.06.2015р. ФОП ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою про оскарження рішення державної виконавчої служби та скасування постанови ДВС про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 5 700,75 грн. (а.с. 72-74 том ІІ).

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 02.12.2015р. у справі № 907/1127/14 (суддя Ушак І.Г.) задоволено скаргу ФОП ОСОБА_2 на дії міського відділу ДВС Ужгородського МУЮ щодо стягнення з боржника виконавчого збору. Скасовано постанову державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського МУЮ від 04.06.2015р. ВП №47654001 про стягнення з ФОП ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 5 700,75 грн. (а.с. 170-173 том ІІ).

Дана ухвала мотивована тим, що державним виконавцем станом на час винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 04.06.2015р. не було розпочате примусове виконання рішення, а відтак головний державний виконавець МВ ДВС Ужгородського МУЮ Сухан М.М. всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» безпідставно виніс 04.06.2015р. постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 5 700,75 грн.

Не погодившись з даною ухвалою господарського суду Закарпатської області від 02.12.2015р., відділ ДВС Ужгородського МУЮ звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій ухвалу суду першої інстанції вважає прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати, прийняти нову, якою відмовити у задоволені скарги на дії (бездіяльність) органів ДВС. Зокрема, скаржник вважає, що оскільки боржником не було надано у строк до 03.06.2015р., документального підтвердження повного виконання рішення, державний виконавець згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» правомірно на наступний день виніс постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 5 700,75 грн.

Згідно протоколів від 15.02.2016р. про передачу судової справи раніше визначеному складу суду, склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. - головуючий суддя, Гнатюк Г.М. та Мирутенко О.Л.

В зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Гнатюк Г.М., справу № 907/1127/14 було передано на автоматизований розподіл судової справи між суддями. Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 22.02.2016р., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. - головуючий суддя, Данко Л.С., Мирутенко О.Л. та Юрченко О.Я.

Згідно протоколу від 22.02.2016р. про повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. - головуючий суддя, Данко Л.С., Юрченко О.Я.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 22.02.2016р. поновлено строк на подання апеляційної скарги, прийнято її до провадження та призначено до розгляду на 03.03.2016р.

Скаржник в судове засідання участі уповноваженого представника не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

ФОП ОСОБА_2 в судовому засіданні проти доводів, наведених в апеляційній скарзі, заперечила з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу б/н від 02.03.2016р. (зареєстрований в канцелярії суду за вх.№ЛАГС 01-04/1730/16 від 03.03.2016р.), ухвалу суду першої інстанції вважає законною та обґрунтованою, відтак просить суд залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач також участі уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечив, хоча належним був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення відповідача, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про залишення ухвали місцевого господарського суду без змін з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 116 ГПК України встановлено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст. 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі заяви від 25.05.2015р. про примусове виконання рішення суду, державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 47654001 від 27.05.2015р. про стягнення залишку заборгованості по виконавчому документу в розмірі 55 319,49 грн. та судового збору в розмірі 1 691,09 грн. Цією постановою боржнику надано можливість самостійного виконання рішення суду та встановлено строк до 03.06.2015р. (а.с. 80 том ІІ).

Як вбачається з матеріалів справи, 03.06.2015р. боржник звернувся до МВ ДВС Ужгородського МУЮ із заявою про відкладення виконавчих дій на 10 робочих днів та поновлення строку на самостійне виконання рішення суду через неможливість виконання його у визначений органом ДВС строк у зв'язку з одержанням постанови від 27.05.2015р. лише 02.06.2015р. (а.с. 81 том ІІ).

Зазначена заява отримана органом ДВС 03.06.2015р., про що свідчить штамп вхідної реєстрації на заяві.

Головним державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МУЮ Сухан М.М. дана заява була розглянута та задоволена, за результатами розгляду 05.06.2015р. винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій з примусового виконання рішення суду до 16.06.2015р. в зв'язку з наявністю обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій, а саме, несвоєчасне отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, згідно з якою останній повинен самостійно сплатити суму заборгованості у строк до 03.06.2015р. (а.с. 82 том ІІ).

Разом з тим, 04.06.2015р., тобто після одержання від боржника заяви про відкладення виконавчих дій, головний державний виконавець МВ ДВС Ужгородського МУЮ Сухан М.М. виніс постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 5 700,75 грн., в зв'язку з невиконанням боржником самостійно протягом семи днів виконавчого документу по виконанню рішення суду (а.с. 79 том ІІ).

Відповідно до ч. 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Частиною 1 ст. 1212 ГПК України передбачено, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Як вбачається із позовної заяви (скарги) від 26.06.2015р. (а.с.72-74) боржник просить:

- визнати рішення МВ ДВС Ужгородського МУЮ, в особі головного державного виконавця Сухана М.М., про прийняття постанови від 04.06.2015р. про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 5 700,75 грн. у виконавчому провадженні № 47654001 незаконним (протиправним).

- скасувати постанову від 04.06.2015р., винесену державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МУЮ Сухан М.М., про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 5 700,75 грн. у виконавчому провадженні № 47654001 (а.с. 72-74 том ІІ).

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Зі змісту ст. 25 Закону вбачається, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Як було з'ясовано судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції, постанова про відкриття виконавчого провадження від 27.05.2015р. була вручена боржнику лише 02.06.2015р.

Частина 1 ст. 27 Закону передбачає, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням (ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Приписами ст. 28 Закону встановлено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Системний аналіз наведених норм Закону свідчить про те, що стягнення з боржника виконавчого збору обумовлено початком примусового виконання рішення органом ДВС після спливу строку наданого для добровільного виконання та за відсутності документального підтвердження виконання рішення боржником.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003р.№14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" встановлено, зокрема, що виконавчий збір стягується за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово; суд може визнати стягнення виконавчого збору необґрунтованим, якщо встановлений державним виконавцем строк для добровільного виконання рішення не узгоджувався зі встановленими Законом строками і був нереальним.

Колегія суддів, враховуючи вищенаведене, зазначає, що державним виконавцем був визначений строк для самостійного виконання рішення суду з 27.05.2015р. до 03.06.2015р. хоча і узгоджується зі встановленими Законом строками, однак з урахуванням одержання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження лише 02.06.2015р. не може вважатися реальним строком для самостійного виконання боржником рішення суду.

Що і було зазначено у постанові МВ ДВС Ужгородського МУЮ про відкладення провадження виконавчих дій на 10 днів, строком до 16.06.2015р. (а.с. 82 том ІІ).

Тобто, фактично державним виконавцем станом на час винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 04.06.2015р. не було розпочате примусове виконання рішення.

Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що головний державний виконавець МВ ДВС Ужгородського МУЮ Сухан М.М. всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» безпідставно виніс 04.06.2015р. постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 5 700,75 грн., відтак дана постанова є незаконною та такою що підлягає скасуванню.

Крім того, слід зазначити, що боржник самостійно виконав рішення суду у строк, на який МВ ДВС Ужгородського МУЮ було відкладено провадження виконавчих дій з примусового виконання, і органом ДВС рішення суду примусово не виконувалося.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Проте, доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала місцевого господарського суду є законною, обґрунтованою, прийнятою з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 105, 121І Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Ухвалу господарського суду Закарпатської області від 02.12.2015р. у справі № 907/1127/14 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

3. Справу передати до господарського суду Закарпатської області.

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

судді Данко Л.С.

Юрченко Я.О.