ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2016 р.Справа № 922/196/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 - Сервісмонтаж" м. Кривий Ріг
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбудмонтаж-Україна", м. Харків
про стягнення 1 148 838,28грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_2, дов. б/н від 11.11.2015р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача 1 102 325,71грн. основного боргу, 16 14978грн. пені, 13 227,90грн. збитків від інфляції, 16 534,89грн. 3% річних за неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором субпідряду № У-20-12 від 22.11.2012р., а також покласти на відповідача понесені витрати зі сплати судового збору.

Позивач у призначене судове засідання не з'явився, звернувся до суду з клопотанням, в якому, посилаючись на віддаленість місцезнаходження суду та з метою уникнення додаткових затрат, пов'язаних з прибуттям у судове засідання, просить суд розглянути справу за відсутності його представника.

Враховуючи те, що судом вжито всі заходи для належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи, а також наявність клопотання позивача, тому суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності його представника за наявними в справі матеріалами, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Також позивач звернувся до суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог (вих. № 15 від 23.02.2016р.) та заявою про припинення провадження у справі (вих. № 17 від 29.02.2016р.).

Відповідно до зазначених вище заяв, позивач, посилаючись на сплату відповідачем суми основного боргу в розмірі 1 100 891,16грн. та зарахування 1 434,55грн. в рахунок металевих щитів, виготовлених для відповідача, просить суд в цій частині провадження у справі припинити за відсутністю предмету спору, на підставі чого відмовляється від позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних, пені та збитків від інфляції, та просить суд покласти на відповідача лише понесені витрати зі сплати судового збору.

09.03.2016р. до суду надійшло клопотання, в якому позивач просить суд повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 - Сервісмонтаж" судовий збір в розмірі 18 066,85грн., посилаючись сплату відповідачем суми основного боргу та відмову від позовних вимог в частині стягнення пені, 3% річних та збитків від інфляції.

Представник відповідача у відзиві на позов та в судовому засіданні проти позовних вимог позивача та заявлених останнім заяв про припинення провадження у справі за відсутністю предмета спору та часткову відмову від позову заперечує, посилаючись на те, що з боку відповідача порушення виконання грошового зобов'язання за спірним договором допущено не було, у зв'язку з чим просить суд в задоволенні позову відмовити повністю.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов висновку, що заяви про зменшення розміру позовних вимог, часткову відмову від позову та припинення провадження не підлягають задоволенню, а розгляд справи здійснюється на загальних підставах, виходячи з наступного.

22.11.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Терни-Сервісмонтаж" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецбудмонтаж-Україна" (відповідач) укладено договір субпідряду № У-220-12 (далі договір), відповідно до умов якого позивач зобов'язався своїми силами та засобами на об'єкті Корпус обгрудкування та обжигу № 2 у складі комплексу ПАТ "Північний ГЗК" ЦПО № 1 (ФОК1) Технічне переоснащення з відновленням технологічної лінії з обжиговою Лургі-278В виконати роботи по заміні конструкцій покриття та ліхтарів на позн. +44,000, навантажувально-розвантажувальні роботи та перевезення щитів металоконструкцій майданчиків, зв'язків по будівельному майданчику, а відповідач передати позивачу проектно-кошторисну документацію, фронт робіт, прийняти та оплатити якісно виконані роботи, відповідно до умов цього договору.

Склад та об'єм робіт, поручених до виконання позивачу, відповідно до умов п.1.2 договору, визначаються проектно-кошторисною документацією та затвердженими Замовником (ПАТ "Північний ГЗК") кошторисами з розрахунком договірної ціни, які є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до п.1.4 договору сторони зазначили, що спірний договір субпідряду укладений на виконання договору підряду № 1395 від 10.10.2012р., укладеного між ПАТ "Північний ГЗК" (який є Замовником) та відповідачем.

У п.2.4 договору субпідряду в редакції додаткової угоди № 2 від 01.11.2013р. до даного договору сторони погодили порядок здійснення розрахунків відповідача за виконані позивачем роботи, а саме: відповідач зобов'язався здійснити оплату на підставі рахунків, податкових накладних, актів виконаних робіт КБ-2в та довідок форми КБ-3, наданих до 25-го числа звітного місяця та погоджених з Замовником, довідки про послуги генпідряду, перевірених та підписаних відповідачем. Оплата виконаних робіт здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача на протязі 65 календарних днів від дати підписання акту виконаних робіт та представлення вище перерахованих документів, за умови отримання грошових коштів від Замовника.

Як зазначає позивач у позовній заяві, на виконання умов договору останній з грудня 2014р. по квітень 2015р. належним чином виконав, передбачені умовами договору, роботи, що підтверджується актами приймання виконаних робіт форми КБ-2в та довідками про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3, оформленими належним чином та наявними у справі.

Оскільки відповідач у визначені договором строки не оплатив виконані позивачем роботи, останній звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд встановив наступне.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором підряду.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст. 837 Цивільного кодексу України)

За приписами ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як було встановлено судом, сторони у п.2.4 договору погодили, що оплата виконаних робіт здійснюється відповідачем на протязі 65 календарних днів від дати підписання акту виконаних робіт за умови отримання грошових коштів від Замовника.

Таким чином, сторони у договорі погодили обовязковість настання певної події (отримання грошових коштів від Замовника) з настанням якої у відповідача виникає обовязок з оплати за спірним договором.

Позивач доказів того, що у відповідача на момент звернення з відповідним позовом до суду, наступив строк оплати за договором, а саме те, що відповідач отримав від замовника (ПАТ «Півничний ГЗК») кошти відповідно до п.2.4 договору, суду не надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що на момент звернення позивача до суду з позовом строк виконання відповідачем грошового зобов'язання за спірним договором не настав.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про відсутність у позивача порушеного права, оскільки, як вже було встановлено судом, відповідачем не був порушений строк оплати на момент звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Разом з тим, дослідивши надані відповідачем докази, судом встановлено, що ПАТ "Північний ГЗК" перерахував на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти 29.01.2016р., що підтверджується копіями банківських виписок, наявними у справі.

Як свідчать матеріали справи, відповідач 22.02.2016р. здійснив оплату основної суми заборгованості в розмірі 1 100 891,16грн. шляхом поставки позивачу товару, що підтверджується видатковими накладними №№ 888, 889, 890, 891, 892, 893 від 22.02.2016р., наявними у справі.

Як зазначає позивач у позові та не заперечується відповідачем решта суми основного боргу в розмірі 1 434,55грн. за згодою сторін зарахована в рахунок металевих щитів, виготовлених для відповідача.

Таким чином, відповідач взяті на себе зобов'язання по оплаті виконаних позивачем робіт виконав у строки та за умови, передбачені договором субпідряду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у позивача були відсутні правові підстави для звернення до суду з відповідним позовом оскільки на момент звернення позивача до суду з боку відповідача не було допущено порушення виконання грошового зобов'язання у зв'язку з ненастанням строку для його виконання, цей строк наступив вже після звернення позивача з відповідним позовом до суду та обовязок відповідача за договором був виконаний повністю та у відповідності із договором.

За таких обставин, враховуючи те, що судом встановлено відсутність у позивач права на звернення з відповідним позовом до суду, суд дійшов висновку й про відсутність у позивача права відмови від такого позову.

На підставі викладеного, у суду відсутні правові підстави для припинення провадження у справі за відсутністю предмета спору в частині стягнення суми основного боргу та прийняття відмови від позовних вимог в частині стягнення 3% річних, пені та збитків від інфляції, оскільки предмета спору на момент подання позивачем позовної заяви не існувало, а з боку відповідача порушення виконання грошового зобов'язання допущено не було.

Враховуючи викладене суд відмовляє в задоволенні заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, яка за своєю правовою природою є заявою про часткову відмову від позову, та заяви про припинення провадження у справі.

Вирішуючи питання розподілу судового збору суд керується ст.49 Господарського процесуального кодексу України відповідно до якої судовий збір при відмові в позові покладається на позивача, та відмовляє в задоволенні клопотання позивача про повернення повної суми сплаченого ним судового збору.

Керуючись ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 15.03.2016 р.

Суддя ОСОБА_1