ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2016 р.Справа № 923/1350/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів Л.О.Будішевської, В.Б. Туренко,

при секретарі судового засідання - А.В.Земляк,

за участю представників сторін:

від позивача: І.В.Близнюк,

від відповідача: ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду Херсонської області від 15.09.2015 р.

у справі №923/1350/15

за позовом Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 10 749,12 грн.,

встановив:

Державне публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" звернулося з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у сумі 10 749,12 грн., з яких 7000 грн. - сума основної заборгованості, а також 3584 грн. - сума індексу інфляції та 165,12 грн. -3% річних за прострочення грошового зобов'язання. В обґрунтування позову позивач послався на порушення відповідачем зобов'язання за договором купівлі-продажу в частині повної та своєчасної оплати вартості товару.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 15.09.2015 р. позовні вимоги задоволено в повному обсязі з мотивів їх обґрунтованості та доведеності матеріалами справи.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, в позові відмовити, посилаючись на те, що грунторозпушувач до теперішнього часу відповідачу не передано. Крім того, в порушення умов вказаного договору позивач не надавав відповідачу жодної документації щодо визначення технічного стану та ступеню його зношеності, на підставі якої визначається вартість товару, також не передавалась технічна документація на товар, податкова та товарна накладні не видавалися. Крім того, не було надано товар для перевірки його технічного стану. Відповідач також вказав на те, що суд розглянув справу за відсутністю представника відповідача, який не був повідомлений належним чином про розгляд даної справи, що є порушенням норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Між Державним публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (далі-продавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі-покупець) 24.04.2014р. укладено договір купівлі-продажу №21-14-8к/175, відповідно до пункту 1.1., якого продавець зобов'язується передати покупцю сільськогосподарську техніку та/або обладнання, а покупець зобов'язується сплатити за товар на умовах, визначених договором (а.с.10-11).

Товар, що передається продавцем покупцю визначається специфікацією (додаток №1), що є невід'ємною частиною договору (п.1.2 договору).

Пунктом 1.3 договору сторонами узгоджено, що покупець зобов'язується прийняти товар від продавця та сплатити вартість останнього на умовах цього договору.

Відповідно до п. 2.1 договору передача товару покупцю здійснюється продавцем за актом приймання-передачі, товар передається за адресою: АДРЕСА_1, ПАТ "Скала-Подільська сг МТС".

Товар передається продавцем покупцю після надходження на рахунок продавця попередньої оплати, визначеної п.3.3 договору. Одночасно з товаром передається відповідна технічна документація на товар. При оформленні акту приймання-передачі товару, що складається в двох примірниках, оформлюються податкова та товарна накладні.

Умовами п.3.1 договору сторони передбачили, що вартість товару визначається в специфікації і не підлягає зміні. Загальна вартість товару, що продається, складає без ПДВ -11 875,96 грн., крім того ПДВ -2 375,19 грн., а всього з ПДВ -14 251,15 грн.

Покупець погоджується з вартістю товару і враховує ступінь його спрацювання та технічний стан (п.3.2 договору).

Згідно з п. 3.3 договору покупець проводить оплату за товар шляхом перерахування грошових коштів, визначених п.3.1 договору, на рахунок продавця таким чином: не пізніше п'ятнадцяти робочих днів з моменту підписання цього договору здійснити попередню оплату в розмірі 7 125, 00 грн.; 7 126,15 грн. -до 01.10.2014р.

Відповідно до специфікації товару, що продається, згідно з договором купівлі-продажу сторони узгодили поставку грунторозпушувача ГРН-1.6 завод. №33 в кількості 1 одиниці за ціною 14 251,15 грн. (з ПДВ). Ціна товару встановлена з врахуванням ступеня його зношення та технічного стану (а.с.12).

За актом приймання-передачі від 12.05.2014р. підписаного сторонами, позивач передав, а відповідач прийняв сільськогосподарську техніку вартістю 14 251,15 грн. В акті сторони зазначили, що покупець підтверджує, що технічний стан техніки, яка передається по цьому акту, відповідає встановленій ціні і жодних претензій у майбутньому щодо її якості він не матиме (а.с.13).

В судовому засіданні апеляційної інстанції на вимогу суду представник позивача надав завірену копію видаткової накладної №5524 від 12.05.2014р., яка складена сторонами на виконання умов договору при оформленні акту приймання-передачі товару.

При розгляді апеляційної скарги ФОП ОСОБА_2 підтвердив, що дійсно підписав особисто договір купівлі-продажу грунторозпушувача ГРН-16 від 24.04.2014р., специфікацію до договору та акт приймання-передачі від 12.05.2014р., але не отримав товар, тому що той був в незадовільному стані.

Отже, твердження відповідача про те, що йому товар не передано та про його технічний стан йому не відомо, є безпідставними.

Згідно із п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцю), а покупець приймає його або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, ДПАТ "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг", поставивши ФОП ОСОБА_2 товар (грунторозпушувач) вартістю 14 251,15 грн., виконало покладені на нього за договором купівлі-продажу №21-14-8к/175 від 24.04.2014р. і нормами чинного законодавства обов'язки, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі та видатковою накладною, які містять підписи та печатки сторін.

Пунктом 3.3 договору сторони передбачили, що остаточна оплата має бути проведена до 01.10.2014р.

Отже, останнім днем повного виконання зобов'язання вважається 30.09.2014р.

Між тим, ФОП ОСОБА_2 свої зобов'язання належним чином не виконав, за поставлений позивачем товар вартістю 14 251,15 грн. грошові кошти сплатив частково, а саме 7 251,15 грн. залишивши неоплаченою суму 7000 грн., про що свідчить акт звірки взаєморозрахунків за період з 05.09.2013 по 30.09.2014 підписаний сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства та умови договору купівлі-продажу, відповідач за несвоєчасну оплату за товар повинен сплатити за період з 01.10.2014р. по 30.06.2015р. інфляційні в сумі 3 584 грн. та 3% річних у розмірі 165,12 грн.

Посилання скаржника на те, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, не повідомивши відповідача про розгляд справи, не приймається до уваги суду з огляду на наступне.

В матеріалах справи міститься Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, з якого вбачається, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2. Саме на вказану адресу суд першої інстанції направляв копію ухвали про порушення справи та призначення її до розгляду та копію рішення. На конвертах, які повернулися до суду з копією ухвали про порушення провадження у справі та рішення, поштовим працівником відмічено, що за вказаною адресою відповідач не проживає.

Відповідно до ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (п.п. 3.9.1, 3.9.2).

Скаржник в обґрунтування доводів, викладених в апеляційній скарзі, також вказав на те, що позивач не дотримався п.6.3 договору щодо врегулювання спору шляхом переговорів між сторонами. Проте, відповідно до норм діючого законодавства дотримання досудової процедури є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

За таких обставин господарський суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення позову, всебічно, повно та об'єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи, у зв'язку з чим рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 103,105 Господарського процесуального кодексу

України, суд -

постановив:

Рішення господарського суду Херсонської області від 15.09.2015 р. у справі №923/1350/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови складено 11.03.2016

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя В.Б. Туренко