ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року Справа № 922/2960/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Поляк О.І. (доповідач),
суддів:Бакуліної С.В., Грейц К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуХарківської міської ради
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 07.10.2015
у справі№ 922/2960/15 Господарського суду Харківської області
за позовомЗаступника прокурора Орджонікідзевського району м. Харкова
до відповідачів:1. Харківської міської ради, 2. Обслуговуючого кооперативу "ЖБК "Східний"
провизнання незаконним та скасування рішення,

за участю представників

від прокуратури: прокурор відділу ГПУ Суходольський С.М.;

від відповідача-1: не з'явились;

від відповідача-2: не з'явились;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 15.06.2015 у справі № 922/2960/15 (суддя - Бринцев О.В.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 (головуючий суддя - Черленяк М.І., судді - Ільїн О.В., Россолов В.В.), позов задоволено повністю. Визнано незаконним та скасовано п. 6 додатку 1 до рішення 39 сесії Харківської міської ради 5 скликання № 323/09 від 23.12.2009 "Про надання юридичним особам дозволу на розроблення проектів відведення земельних ділянок та згоди на розробку містобудівних обґрунтувань розміщення об'єктів".

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, Харківська міська рада звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 15.06.2015 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 у справі № 922/2960/15 та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Касаційна скарга мотивована порушенням та неправильним застосуванням господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 257, 261, 267 Цивільного кодексу України, ст. 41 Земельного кодексу України, ст.ст. 2, 6, 10, 37 Закону України "Про кооперацію", ст.ст. 133, 134, 135, 137, 143, 145, 146 Житлового кодексу Української РСР, положення Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 № 186, ст.ст. 4, 29, 80, 81 Господарського процесуального кодексу України.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

У судове засідання з'явився представник прокуратури. Представники позивача та відповідача своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні не скористалися.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, заслухавши пояснення представника прокуратури, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що прокуратурою Орджонікідзевського району м. Харкова під час перевірки законності передачі земель житлової та громадської забудови у приватну власність, розташованих на території району, встановлено, що рішенням 39 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним особам дозволу на розроблення проектів відведення земельних ділянок та згоди на розробку містобудівних обґрунтувань розміщення об'єктів" від 23.12.2009 № 323/09 надано Обслуговуючому кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Східний" дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки площею 31 га для будівництва та подальшої експлуатації житлової забудови по вул. Ростовській (мікрорайон "Горизонт") (п. 6 додатку до рішення 39 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним особам дозволу на розроблення проектів відведення земельних ділянок та згоди на розробку містобудівних обґрунтувань розміщення об'єктів" від 23.12.2009 № 323/09).

У зв'язку з виявленим в ході перевірки порушенням Харківською міською радою при прийнятті вищевказаного рішення вимог ст. 41 Земельного кодексу України, ст.ст. 133, 135, 137 Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 № 186, заступник прокурора Орджонікідзевського району м. Харкова звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Харківської міської ради, Обслуговуючого кооперативу "ЖБК "Східний" про визнання незаконним та скасування п. 6 додатку 1 до рішення 39 сесії Харківської міської ради 5 скликання № 323/09 від 23.12.2009 "Про надання юридичним особам дозволу на розроблення проектів відведення земельних ділянок та згоди на розробку містобудівних обґрунтувань розміщення об'єктів".

Задовольняючи позовні вимоги, господарські суди попередніх інстанцій виходили з того, що при вирішенні питання щодо правомірності безоплатного надання земельної ділянки в порядку, визначеному ст. 41 Земельного кодексу України, слід враховувати мету створення кооперативу, яка має відповідати встановленим вимогам до порядку створення такого кооперативу, оскільки наведеною нормою передбачено можливість безоплатної передачі земельних ділянок у власність юридичної особи для здійснення житлового будівництва за умови, що така особа створена як житлово-будівельний кооператив. При цьому, ОК "ЖБК "Східний" фактично не є житлово-будівельним кооперативом в розумінні вимог глави 5 ЖК Української РСР та ст. 41 ЗК України. Вказаний кооператив фактично є обслуговуючим, його фактична мета створення, порядок створення, організації та діяльності не відповідає вимогам до житлово-будівельного кооперативу. Крім того, даний кооператив не створено при виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів, при підприємстві, установі чи організації, що суперечить ст. 137 ЖК Української РСР. Також всупереч ч. 6 ст. 137 та абз. 2 п. 4 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу рішення про створення ОК "ЖБК "Східний" та список членів кооперативу від 17.12.2009 не затверджено Виконавчим комітетом Харківської міської ради, в той час як статут кооперативу зареєстровано. В порушення вимог ст. 135 ЖК Української РСР та абз. 1 п.8 вказаного Примірного статуту члени кооперативу на момент прийняття спірного рішення Харківської міської ради на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, не перебували. В порушення п. 5 зазначеного Примірного статуту, з урахуванням того, що число членів кооперативу не визначено виконавчим комітетом Харківської міської ради, число його членів не повинно бути менше п'яти. Однак, відповідно до переліку членів відповідача-2, затвердженому протоколом установчих зборів засновників від 17.12.2009, число його членів - три. Вирішуючи питання про наявність правових та фактичних підстав для ухвалення спірного рішення Харківська міська рада мала можливість, і в силу покладених на неї публічних функцій була зобов'язана діяти в інтересах усієї територіальної громади та повинна була з'ясувати правовий статус, мету та підстави створення відповідача-2, мала переконатись у додержанні останнім порядку створення у відповідності до вимог чинного законодавства, що розгулює порядок передачі землі житлово-будівельним кооперативам.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема розпорядження землями територіальних громад та передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки ОК "ЖБК "Східний" надавався на підставі приписів ст. 41 Земельного кодексу України. Згідно з положеннями вказаної статті (в редакції, що була чинною на момент прийняття спірного рішення) житлово-будівельним (житловим) кооперативам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування земельні ділянки для житлового будівництва передаються безоплатно у власність або надаються в оренду у розмірі, який встановлюється відповідно до затвердженої містобудівної документації.

Відповідно до ст.ст. 133, 135 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР) (в редакції, що була чинною на момент прийняття спірного рішення) громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, вправі вступити до житлово-будівельного кооперативу і одержати в ньому квартиру. Умови прийому громадян до членів житлово-будівельного кооперативу встановлюються законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. До членів житлово-будівельного кооперативу приймаються громадяни, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР) і перебувають на обліку бажаючих вступити до житлово-будівельного кооперативу або користуються правом позачергового прийому до членів кооперативу, а також громадяни, зазначені в частині першій статті 143, частині другій статті 145 і частині першій статті 146 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 137 ЖК УРСР (в редакції, що була чинною на момент прийняття спірного рішення), житлово-будівельні кооперативи організуються при виконавчих комітетах місцевих Рад народних депутатів, при підприємствах, установах і організаціях. Порядок організації та діяльності житлово-будівельних кооперативів установлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Примірним статутом житлово-будівельного кооперативу та іншими актами законодавства Української РСР. Примірний статут житлово-будівельного кооперативу затверджується Радою Міністрів Української РСР. Житлово-будівельний кооператив діє на основі статуту, прийнятого відповідно до Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу загальними зборами громадян, які вступають до організовуваного кооперативу, і зареєстрованого в установленому порядку. Громадяни, яких включено до затвердженого виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів списку осіб, що вступають до організовуваного житлово-будівельного кооперативу, вважаються членами цього кооперативу з дня реєстрації статуту, а громадяни, яких прийнято до діючого житлово-будівельного кооперативу, - з дня затвердження виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів рішення загальних зборів членів кооперативу про прийом до кооперативу.

Згідно з пунктом 1 розділу I, п. 3, абз. 2 п. 4, абз. 2 п. 5, п. 45, абз. 1 п. 74 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 № 186 (далі - Примірний статут), встановлено, що житлово-будівельний кооператив організовується з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва багатоквартирного жилого будинку (будинків), а у випадках, передбачених законодавством, - одно - і двоквартирних жилих будинків садибного типу або багатоквартирного блокованого жилого будинку (будинків) з надвірними будівлями за власні кошти кооперативу за допомогою банківського кредиту, а також для наступної експлуатації та управління цим будинком (будинками). Число громадян, які вступають до організовуваного кооперативу, повинно відповідати кількості квартир у жилому будинку (будинках) кооперативу, запланованому до будівництва. При будівництві одно- і двоквартирних жилих будинків садибного типу число громадян, необхідне для організації кооперативу, визначається виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, але не може бути менше 5 чоловік. Рішення зборів про організацію кооперативу, список громадян, які вступають до кооперативу, і членів їх сімей, що виявили бажання оселитися в будинку кооперативу, затверджуються виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Житлово-будівельний кооператив діє на підставі статуту, прийнятого відповідно до цього Примірного статуту і зареєстрованого у виконавчому комітеті Ради народних депутатів, який затвердив рішення про організацію кооперативу. Громадянин може бути членом тільки одного житлово-будівельного кооперативу, крім випадку вступу до новостворюваного кооперативу у зв'язку з потребою у поліпшенні житлових умов. У цьому разі в період будівництва будинку член кооперативу користується правами, і виконує обов'язки в обох кооперативах. Контроль за діяльністю житлово-будівельних кооперативів, за експлуатацією та ремонтом належних їм будинків здійснюють виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів.

З викладеного вбачається, що даючи дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки у власність житлово-будівельного кооперативу, відповідна рада має враховувати мету створення такого кооперативу, порядок його організації та діяльності відповідно до вимог ЖК УРСР та Примірного статуту, що відповідає правовій позиції Верховного суду України, викладеній в постанові Верховного суду України від 17.06.2014 у справі № 21-195а14.

Як встановлено господарськими судами та вбачається з матеріалів справи, мета створення, порядок організації та діяльності ОК "ЖБК "Східний" не відповідають вищевказаним вимогам чинного законодавства. Зокрема, Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Східний" фактично не є житлово-будівельним кооперативом в розумінні вимог глави 5 ЖК УРСР та ст. 41 Земельного кодексу України, оскільки створений в організаційно-правовій формі обслуговуючого кооперативу і мета його створення, порядок організації та діяльності не відповідає вимогам, встановленим для житлово-будівельного кооперативу з урахуванням приписів ст. 2 Закону України "Про кооперацію" відповідно до якої обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об'єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Крім того, ОК "ЖБК "Східний" не створено при виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів, при підприємстві, установі чи організації, а рішення про його створення та список членів кооперативу від 17.12.2009 не затверджено виконавчим комітетом Харківської міської ради, в той час як статут кооперативу зареєстровано. Як встановлено господарськими судами, члени вказаного кооперативу на момент прийняття спірного рішення Харківської міської ради на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, не перебували. Крім того, число членів ОК "ЖБК "Східний" не повинно бути менше п'яти з урахуванням того, що число членів зазначеного кооперативу не визначено виконавчим комітетом Харківської міської ради. При цьому, господарськими судами встановлено, що число членів ОК "ЖБК "Східний" становить три особи.

З урахуванням викладеного, висновки господарських судів попередніх інстанцій про наявність підстав для визнання незаконним та скасування п. 6 додатку 1 до рішення 39 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним особам дозволу на розроблення проектів відведення земельних ділянок та згоди на розробку містобудівних обґрунтувань розміщення об'єктів" № 323/09 від 23.12.2009 відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Доводи касаційної скарги про необхідність застосування до спірних правовідносин положення Закону України "Про кооперацію", зокрема щодо порядку створення житлово-будівельних кооперативів, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки мета створення вказаного кооперативу, порядок його організації має визначатися відповідно до Житлового кодексу Української РСР та Примірного статуту з урахуванням того, що саме ці нормативні акти визначають порядок створення, організації, реєстрації та функціонування останнього, тобто є спеціальними на відміну від норм Закону України "Про кооперацію", які окрім визначення прав членів кооперативу, зокрема, житлово-будівельного, на його майно, не визначають особливостей створення та функціонування такої особи (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 17.06.2014 у справі №21-195а14).

Щодо посилання в касаційній скарзі на те, що прокурор неправомірно та безпідставно усунувся від визначення органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, яким є Харківська міська рада, необхідно зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача (ч. 2 ст. 29 ГПК України).

В обґрунтування наявності права на звернення до суду у якості позивача прокурор зазначив, що орган уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, який би набув статусу позивача, відсутній, оскільки особа, яка наділена територіальною громадою міста відповідними повноваженнями, у даному випадку виступає у якості відповідача.

Таким чином, оскільки предметом спору у даній справі є визнання незаконним і скасування рішення Харківської міської ради, яка є органом уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, самостійне подання позову прокурором у даній справі є обгрунтованим.

Слід також зазначити, що Харківська міська рада не має повноважень на скасування спірного рішення, враховуючи, що відповідно до його приписів виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією ОК "ЖБК "Східний" суб'єктивного права на розробку проекту відведення земельної ділянки та містобудівних обґрунтувань розміщення об'єктів, оскільки органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення (Рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7рп/2009).

Доводи касаційної скарги про звернення прокурора до господарського суду з даним позовом поза межами строку позовної давності також не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки судами попередніх інстанцій вже було надано належну правову оцінку цим обставинам і місцевим господарським судом визнано поважними причини пропуску прокурором строку позовної давності.

За таких обставин колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що постанову Харківського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 у справі № 922/2960/15 слід залишити без змін, а касаційну скаргу Харківської міської ради - без задоволення.

В силу ст. 49 ГПК України судовий збір за розгляд касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Харківської міської ради на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 у справі № 922/2960/15 залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 у справі № 922/2960/15 залишити без змін.

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді С.В. Бакуліна

К.В. Грейц