ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" березня 2016 р.Справа № 922/283/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Фрунзе-Профіль", м. Суми
до ТОВ "Альт - метал", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрунзе-Профіль", звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альт - метал" в якій просить суд стягнути заборгованість за договором поставки №1605/1 від 16.05.2014 року в сумі 59410,40грн., з яких 36 672,0грн. заборгованості за договором та 22 738,40грн. інфляційні, а також судові витрати сплачені за подання позовної заяви в сумі 4701,53грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги , позивач вказує на те, що 16 травня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки № 5/1 за умовами якого ТОВ «Фрунзе - Профіль» взяло на себе зобов'язання поставити, а ТОВ «АЛЬТ - МЕТАЛ» прийняти та оплатити лом чорних металів, вартість лома визначена в специфікації, яка є невід'ємною частиною договору поставки, відповідно до специфікації та комерційної пропозиції відповідача вартість лома була значена в сумі 2560,00 грн. за тону.

16.05.2014 року та 22.05.2014 року позивачем було поставлено відповідачу лом чорних металів на суму 36672,00 грн., вказаний товар був прийнятий відповідачем, що підтверджує видатковими накладними № ФП-0000010 від 16.05.2014 року, № ФП-0000011 від 16.05.2014 року. № ФП-0000012 від 22.05.2014 року, № ФП 0013 від 22.05.2014 року та довіреністю на отримання товарно - матеріальних цінностей, однак , однак відповідач свої зобов'язання щодо оплати товару , в термін визначений п.4.1. договору поставки, не виконав, вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Ухвалою господарського суду від 05.02.2016року порушено провадження у справі№922/283/16, розгляд справи призначено на 23.02.2016року.

Ухвалою господарського суду від 23.02.2016року відмовлено в задоволенні заяви позивача щодо розгляду справи без участі позивача. Розгляд справи відкладено на "10" березня 2016 р. о 11:00 .

Ухвалою господарського суду від 10.03.2016року , розгляд справи відкладено до 17.03.2016року.

Позивач в призначене судове засідання 17.03.2016року свого повноважного представника не направив, через канцелярію господарського суду надав заяву про припинення провадження у справі №922/283/16 на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України також просив суд вирішити питання про повернення судового збору із бюджету, сплаченого в сумі 4701,53грн. Разом з тим, позивач електронною поштою (вх.№575), надіслав до суду заяву , в якій вказував на те, що останнім було помилково вказано судовий збір в сумі 4701,53грн., оскільки позивачем судовий збір було фактично сплачено 1378,0грн., тому позивач просив у суд врахувати вищевказану заяву при прийнятті процесуального документу.

Відповідач в судове засідання не з*явився, через канцелярію господарського суду (вх.№8792 від 16.03.2016 року) надав заперечення на позов, в яких просив суд припинити провадження у справі, у зв'язку із порушенням позивачем умов договору щодо можливості мирного урегулювання спору шляхом переговорів, порядку оформлення та подачі позовної заяви та порушення ГПК України щодо вжиття заходів досудового врегулювання спору та надання до неї документів, судові витрати залишити за позивачем .

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження.

16 травня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки № 5/1 за умовами якого ТОВ «Фрунзе - Профіль» взяло на себе зобов'язання поставити, а ТОВ «АЛЬТ - МЕТАЛ» прийняти та оплатити лом чорних металів, вартість лома визначена в специфікації, яка є невід'ємною частиною договору поставки, відповідно до специфікації та комерційної пропозиції відповідача вартість лома була значена в сумі 2560,00 грн. за тону.

16.05.2014 року та 22.05.2014 року позивачем було поставлено відповідачу лом чорних металів на суму 36672,00 грн., вказаний товар був прийнятий відповідачем, що підтверджує видатковими накладними № ФП-0000010 від 16.05.2014 року, № ФП-0000011 від 16.05.2014 року. № ФП-0000012 від 22.05.2014 року, № ФП 0013 від 22.05.2014 року та довіреністю на отримання товарно - матеріальних цінностей, однак , однак відповідач свої зобов'язання щодо оплати товару , в термін визначений п.4.1. договору поставки, не виконав, вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Про те, в процесі розгляду справи представник позивача звернувся до суду з заявою (вх.№575 від 17.03.2016року) в якому просить суд припинити провадження у справі №922/283/16, у зв'язку із відсутністю предмета спору.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

При цьому, судом враховано п. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", що припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд припиняє провадження у справі, у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами, у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Предмет спору - це об'єкт спірного правовідношення, те благо (річ, право, інше майно), з приводу якого виник спір.

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Доводи відповідача викладені у запереченнях на позовну заяву, спростовується, оскільки погашення заборгованості у сумі 36 672,0грн. відбулося після звернення із розглядуваним позовом до суду, а саме згідно платіжного доручення№189 від 03.03.2016року таке усунення існування предмету спору у звязку із його врегулюванням сторонами зумовлює припинення провадження у справі відповідно до п.1-1 ст.80ГПК України .

При цьому, враховуючи, що на момент звернення позивача із розглядуваним позовом позову (04.02.2016року, про що свідчить штамп канцелярії господарського суду Харківської області ) оплата вищенаведених сум не була здійснена, враховуючи підстави припинення провадження по справі, в порядку, передбаченому ст.80 Господарського процесуального кодексу України, наявність винних дій на день подання позову та порушення права і охоронюваного законом інтересу позивача, судові витрати, згідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Щодо заперечень відповідача про недодержання позивачем вимог про вжиття заходів досудового врегулювання спору, господарський суд , зазначає наступне.

З правової позиції, викладеної в рішенні Конституційного суду України від 09.07.2002 у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Кампус Коттон клаб щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України (справа №1-2/2002 про досудове врегулювання спорів) вбачається, що обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Відповідно до ст. 5 ГПК України сторони застосовують заходи досудового врегулювання господарського спору за домовленістю між собою. Господарським процесуальним кодексу України не передбачене обов'язкове направлення претензії, що безумовно повинно передувати переданню спору на розгляд господарського суду. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 у справі № 15-рп/2002 право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Щодо ненадання позивачем в матеріали справи доказів направлення позовної заяви з додатками відповідачеві, також спростовуються матеріалами справи, оскільки в матеріалах справи знаходиться опис вкладення адресований ТОВ "Альт-Метал", який містить відбиток календарного штемпеля поштового відділення від 31.01.2016року, також вищевказаний опис містить ідентифікуючі ознаки особи (прізвище та посада), яка вчинила підпис на описі вкладення, тому у господарського суду Харківської області відсутні підстави вважати , що позивачем порушені норми п.2 ст.57 ГПК України .

Частиною другою статті 49 ГПК України передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною (п. 4.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 р.).

Разом з цим, з врахуванням того, що спір виник з вини відповідача, то на них належить покласти витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 43 44, 49, 75, п.1-1, ч.1 ст.80, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №922/283/16припинити .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альт -метал"(61022, м. Харків, вул. Чічібабіна, б.2, оф.212 А-7,код 33118755) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю"Фрунзе-Профіль"(40000,м.Суми, вул.Горького,58, код 34013206)- 1378,0грн. судового збору.

Видати наказ.

Суддя ОСОБА_1