КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2016 р. Справа№ 907/1119/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Рудченка С.Г.

Суліма В.В.

при секретарі судового засідання: Дронова А.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Ландовська М.В. довіреність №171 від 29.12.15 р.

від відповідача: Старушкевич У.М. довіреність №120/2015 від 07.12.15 р.

Демчишак Р.Ю. довіреність №1/2016 від 12.01.16 р.

від третьої особи: Зубенко М.О. довіреність №542 від 31.12.15. р.

Розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 18 січня 2016 року

у справі №907/1119/15 (суддя В.С. Ломака)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго"

до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд державного майна України

про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Закарпаттяобленерго" звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про визнання права власності на об'єкт нерухомості, а саме на нежитлову будівлю Центрального розподільного пункту (ЦРП № 1), загальною площею 64,20 кв.м., яка розташована за адресою: м. Ужгород, вул. Новака, 8 "б" (а.с.5-9).

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 09 листопада 2015 року справу №907/1119/15 передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва на підставі ст. 16 Господарського процесуального кодексу України (а.с.98-99).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18 січня 2016 року у справі № 907/1119/15 у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.229-234).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ПАТ "Закарпаттяобленерго" звернулось до суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва у справі №907/1119/15 від 18 січня 2016 року (а.с.244-248).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08 лютого 2016 року апеляційну скаргу ПАТ "Закарпаттяобленерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2016 у справі №907/1119/15 прийнято до провадження колегією Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді - Смірнова Л.Г., суддів Кропивна Л.В., Чорна Л.В., справу призначено до розгляду на 24 лютого 2016 року.

24 лютого 2016 року представником Міністерства енергетики та вугільної промисловості України подано відзив на апеляційну скаргу у якому він заперечував проти доводів, викладених у апеляційній скарзі та просив залишити її без задоволення.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі №907/1119/15 від 24 лютого 2016 року, у зв'язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Смірнової Л.Г. на лікарняному, визначено колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів - Рудченко С.Г., Агрикова О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24 лютого 2016 року апеляційну скаргу ПАТ "Закарпаттяобленерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 18 січня 2016 року у справі №907/1119/15 прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Рудченка С.Г., Агрикової О.В., справу призначено до розгляду на 15 березня 2016 року.

09 березня 2016 року на адресу Київського апеляційного господарського суду від Фонду державного майна України надійшли пояснення по справі.

09 березня 2016 року на адресу Київського апеляційного господарського суду від ПАТ "Закарпаттяобленерго" надійшло клопотання від 29 лютого 2016 року про проведення засідання в режимі відеоконференції, в якому позивач просив забезпечити можливість проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яке доручити Господарському суду Закарпатської області (Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2а).

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 09 березня 2016 року, у зв'язку з перебуванням судді Агрикової О.В. у відпустці, для розгляду вищезгаданого клопотання та в подальшому розгляду справи №907/1119/15 по суті, сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Чорногуз М.Г., суддів Рудченка С.Г., Суліма В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09 березня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ "Закарпаттяобленерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 18 січня 2016 у справі №907/1119/15 прийнято до провадження колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Чорногуз М.Г., суддів Рудченко С.Г., Сулім В.В. та враховуючи, що клопотання ПАТ "Закарпаттяобленерго" про проведення засідання в режимі відеоконференції було подано завчасно та з додержанням вимог, встановлених ч.2 ст. 74-1 Господарського процесуального кодексу України, задоволено клопотання про проведення засідання в режимі відеоконференції, здійснення якої доручено Господарському суду Закарпатської області.

Представник Публічного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго" в судовому засідання 15 березня 2016 року надав суду пояснення, в яких просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18 січня 2016 року у справі №907/1119/15 та прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник Міністерства енергетики та вугільної промисловості України в судовому засідання 15 березня 2016 року надав суду пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 18 січня 2016 року у справі №907/1119/15 без змін.

Представник Фонду державного майна України в судовому засідання 15 березня 2016 року надав суду пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 18 січня 2016 року у справі №907/1119/15 без змін.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

07 грудня 1955 року комісією Ужгородського енергокомбінату було складено Акт, згідно з яким, зокрема, вирішено прийняти в експлуатацію кабельну лінію 6 кв. від ТП № 8 до ЦРП та від ЦРП до ТП Радіобудинку довжиною 2400 м., ЦРП по вулиці Лікарняній (Больничной) і ТП Радіобудинку (а.с. 47-48).

15 червня 1995 року Міністерством енергетики та електрифікації України прийнято наказ № 106 "Про склад комісії з корпоратизації державних підприємств і виробничих об'єднань", відповідно до якого керівникам державних і виробничих енергетичних об'єднань, що корпоратизуються у 1995 році, було доручено, зокрема, провести інвентаризацію майна державних підприємств і об'єднань відповідно до Положення про інвентаризацію майна державних підприємств, що приватизуються, а також майна підприємств та організацій, яке передається в оренду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.1993 р. № 158 (а.с. 13-14).

21 червня 1995 року Закарпатським обласним підприємством електричних мереж було прийнято наказ № 122 "Про склад комісії з інвентаризації майна підприємства", яким призначено проведення інвентаризації майна підприємства (а.с. 67).

На виконання вказаного наказу було складено інвентаризаційну відомість основних засобів станом на 01.06.1995 р., відповідно до якої в якості майна Закарпатського обласного підприємства електричних мереж відображено також будівлю ЦРП-1 по вул. Новака у м. Ужгород (а.с. 31-32).

29 червня 1995 року комісією з корпоратизації було складено Акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу Закарпатського обласного підприємства електричних мереж (а.с. 33-35).

14 липня 1995 року Міністерство енергетики та електрифікації України прийняло наказ № 123 "Про створення Державної акціонерної енергопостачальної компанії "Закарпаттяобленерго", відповідно до якого було вирішено, зокрема, затвердити акт оцінки цілісного майнового комплексу Закарпатського обласного підприємства електричних мереж; заснувати на базі Закарпатського обласного підприємства електричних мереж Державну акціонерну енергопостачальну компанію "Закарпаттяобленерго" та затвердити її статут (а.с. 9-12).

05 червня 2013 року позивач з метою оформлення прав власності на нерухоме майно, яке було передано до статутного фонду ПАТ "Закарпаттяобленерго", звернувся до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України із запитом № 113-25/6313 щодо надання переліку такого нерухомого майна (а.с. 71).

Міністерство енергетики та вугільної промисловості України листом від 17.06.2013 р. № 03/12-3021 повідомило ПАТ "Закарпаттяобленерго", що документи, які підтверджують передачу нерухомого майна до статутного фонду Товариства під час корпоратизації, в Міністерстві відсутні. При цьому, було зазначено, що з метою впорядкування обліку нерухомого майна Товариству необхідно надати на адресу Міністерства документи, визначені п. 2.3. Положення про впорядкування передачі об'єктів нерухомого майна, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду господарського товариства, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 25.11.2003 р. № 2097 (а.с. 72).

25 червня 2013 року Фонд державного майна України листом за № 10-15-7873 у відповідь на лист позивача від 11.06.2013 р. № 113-25/6507 "Щодо надання інформації з Єдиного реєстру об'єктів державної власності про майно ПАТ "Закарпаттяобленерго", повідомив останнього про перелік майна, яке не увійшло до статутного капіталу, але перебуває на балансі ПАТ "Закарпаттяобленерго", орган управління яким є Міністерство енергетики та вугільної промисловості України. До вказаного переліку спірну будівлю ЦРП-1 не включено (а.с. 68-70).

06 грудня 2013 року на замовлення позивача КП "Архітектурно-планувальне бюро" було виготовлено Технічний паспорт на центральний розподільчий пункт (ЦРП № 1), що розташований по вулиці Новака, 8 "б" у місті Ужгород (а.с. 58-63).

Листом від 17.02.2014 р. позивач надав Міністерству енергетики та вугільної промисловості України у відповідь на лист від 17.06.2013 р. копії наказу Міністерства енергетики та електрифікації України № 123 від 14.07.1995 р., Статуту ПАТ "Закарпаттяобленерго", Акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу, аудиторського висновку, плану розміщення акцій, наказу Мінпаливенерго № 193 від 01.06.2006 р., наказу ВАТ ЕК "Закарпаттяобленерго" № 182 від 30.06.2006 р., протоколу засідання інвентаризаційної комісії по ВАТ ЕК "Закарпаттяобленерго" від 21.06.2006 р., інвентаризаційні відомості по інвентаризації основних засобів ВАТ ЕК "Закарпаттяобленерго" від 01.06.2006 р. (а.с. 73-74).

У відповідь на вказаний лист Міністерство енергетики та вугільної промисловості України листом № 2/12-1270 від 24.03.2014 р. повідомило позивача, що у складі наданих документів відсутні інвентаризаційні описи, складені на дату оцінки об'єкта, тобто на 01.06.1995 р., а інвентаризаційні відомості та аудиторський висновок станом на 01.07.2006 р. не можуть бути взяті до уваги, так як складені не на дату оцінки об'єкта (а.с. 75).

18 квітня 2014 року Аудиторською компанією "Закарпат Бізнес Консалттінг" було складено Звіт про фактичні результати виконання погоджених процедур, згідно з яким не виявлено розбіжностей між даними Переліку нерухомого майна (будівель та передаточних пристроїв), переданого до статутного фонду ДАЕК "Закарпаттяобленерго", представленого позивачем, та даними інвентаризаційної відомості станом на 01.06.1995 р. (а.с. 49-56).

Листом від 24.04.2014 р. № 113-25/2527 позивач надав Міністерству енергетики та вугільної промисловості України аудиторський висновок у формі звіту про фактичні результати виконання погоджених процедур, додатком до якого є перелік нерухомого майна, що увійшло до статутного фонду ДАЕК "Закарпаттяобленерго" (а.с.76).

Листом від 12.08.2014 р. позивач повторно звернувся до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України з листом № 113-25/4575, у якому викладено прохання розглянути надані документи та затвердити перелік об'єктів нерухомості, які увійшли до статутного фонду Товариства під час корпоратизації (а.с. 77-78).

У відповідь Міністерство енергетики та вугільної промисловості України листом № 03/12-5370 від 22.08.2014 р. повідомило позивача, що оскільки передача майна відбулась у 1995 році, у Міністерства відсутні підстави для підтвердження переліку об'єктів нерухомого майна, яке увійшло до статутного капіталу ПАТ "Закарпаттяобленерго" під час корпоратизації (а.с. 79).

26 вересня 2014 року за № 113-25/5575 та 21.01.2015 р. за № 114-25/407 позивач в черговий раз звернувся до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України з проханням розглянути надані документи та затвердити перелік об'єктів нерухомості які увійшли до статутного фонду Товариства під час корпоратизації (а.с. 80-81).

У відповідь Міністерство енергетики та вугільної промисловості України листом від 17.02.2015 р. № 03-12-776 повідомило позивача, що з наведеного питання поінформувало Фонд державного майна України (а.с. 82).

01 жовтня 2015 року Фонд державного майна України повідомив позивача листом № 10-21-17627 про те, що ним розглянуто надані позивачем копії документів стосовно надання підтвердження права власності на об'єкти нерухомого майна товариства. Окремо зазначено, що посилання Міністерства енергетики та вугільної промисловості України у листі від 17.02.2015 р. № 03/12-776 на п. 5.1. Положення про впорядкування передачі об'єктів нерухомого майна, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду товариства є не коректним, так як зазначені у вказаному пункті вимоги стосуються лише окремих будівель та споруд, а не переліку нерухомого майна, переданого до статутного капіталу товариства (а.с. 92).

16 жовтня 2015 року Фонд державного майна України листом № 10-21-18474 повідомив позивача та Міністерство енергетики та вугільної промисловості України про те, що в Реєстрі обліковується державне майно, яке не увійшло до статутного капіталу, але перебуває на балансі ПАТ "Закарпаттяобленерго", суб'єктом управління вказаним майном є Міністерство енергетики та вугільної промисловості України. Відомості щодо державного майна на вул. Новака від суб'єктів управління об'єктами державної власності, у тому числі Міністерством енергетики та вугільної промисловості України Фонду державного майна України з метою внесення до Реєстру не надавалися (а.с. 93-94).

07 листопада 2014 року Ужгородська міська рада рішенням № 1508 затвердила позивачу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :01:001:0268) площею 0, 0183 га для розміщення будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об'єктів передачі електричної та теплової енергії по вул. Новака, б/н та вирішено надати її в оренду строком на 3 роки до 07.11.2017 р. (а.с. 64).

Відповідно до Довідки Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради від 14.08.2015 р., будівлі ЦРП-1 на орендованій земельній ділянці по вул. Новака, б/н (кадастровий номер :01:001:0268) згідно адресного плану міста та рішення міськвиконкому № 247 від 12.08.2015 р. надана поштова адреса: м. Ужгород, вул. Новака № 8 "б"(а.с. 65).

09 жовтня 2015 року позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного управління юстиції із заявою № 114-25/7013 про реєстрацію права власності на будівлю ЦРП-1, що розташована за адресою: м. Ужгород, вул. Новака, 8б (а.с. 66).

Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Ужгородського міськрайонного управління юстиції, листом від 23.10.2015 р. № 409/063-07 повідомив позивача про те, що заявник крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає акт приймання-передачі об'єкта нерухомого майна або інший документ, що підтверджує факт передачі такого майна, а також документи що підтверджують попередню реєстрацію права власності на будівлю ЦРП-1 які серед наданого позивачем переліку документів відсутні. При цьому надані документи не можуть бути підставою для проведення державної реєстрації права власності на вищезазначений об'єкт нерухомості (а.с. 90-91).

Отже, реєстрація права власності не відбулась, оскільки у позивача відсутній документ, що підтверджує факт передачі спірної будівлі до статутного фонду Товариства.

Згідно з Довідкою від 12.10.2015 р., складеною позивачем, будівля ЦРП-1, що розташована за адресою: м. Ужгород, вул. Новака, 8б (Больничная), старий інвентарний номер - 098, новий інвентарний номер - 00097, наразі перебуває у складі основних засобів на балансі позивача (а.с. 83).

Підсумовуючи викладене слід зазначити, що в процесі реєстрації права власності на будівлю ЦРП-1, позивач виявив відсутність акту приймання-передачі майна до статутного капіталу підприємства під час корпоратизації, з огляду на його втрату, тому звернувся до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, яке виступало засновником ДАЕК "Закарпаттяобленерго" з запитами щодо підтвердження права власності на спірну будівлю, яке відмовилось підтвердити право власності позивача, з огляду на що з позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вказаний позов обґрунтовано незаконністю дій (бездіяльності) відповідача з посиланням на п. 2.2. Положення про впорядкування передачі об'єктів нерухомого майна, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду господарського товариства, що затверджене Наказом Фонду державного майна України № 2097 від 25.11.2003 р. відповідно до якого на письмовий запит відкритого акціонерного товариства або осіб, які відповідно до законодавства України є правонаступниками відкритих акціонерних товариств, арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), у разі порушення справи про банкрутство підприємства, засновник відкритого акціонерного товариства готує перелік нерухомого майна, переданого до статутного фонду відкритого акціонерного товариства за формою, що наведена в додатку 3.

Предметом спору у даній справі є вимоги про визнання права власності на об'єкт нерухомості.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частинами 1, 4 ст. 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 якого державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Згідно з п. 52 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва у зв'язку з передачею нерухомого майна у власність юридичної особи як внесок (внесення майна до статутного (складеного) капіталу (статутного фонду), вступні, членські та цільові внески членів кооперативу тощо) заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає акт приймання-передачі об'єкта нерухомого майна або інший документ, що підтверджує факт передачі такого майна.

Так, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Виданий у встановленому законом порядку Перелік нерухомого майна, переданого у статутний фонд підприємства, може вважатись іншим документом, що підтверджує виникнення права власності на нерухоме майно.

Апелянт зазначав, що Фонд державного майна України у своєму листі посилався на п. 2.2. Положення про впорядкування передачі об'єктів нерухомого майна та вказував на те, що саме засновник - Міністерство енергетики та електрифікації України (правонаступником якого є Міністерства енергетики та вугільної промисловості України) повинен готувати перелік нерухомого майна, проте останній в порушення вищезазначених вимог відмовився підтвердити товариству перелік нерухомого майна переданого до його статутного капіталу, а тому у даному випадку не підлягав до застосування судом першої інстанції п. 4.2 зазначеного Положення адже посилання на нього, за висновками позивача, можливе тільки у випадку прийняття рішення про приватизацію акціонерного товариства, а зі змісту Наказу Міністерства енергетики та електрифікації України № 123 "Про створення Державної акціонерної компанії "Закарпаттяобленерго", вбачається, що остання створювалась в процесі корпоратизації, що передбачало перетворення державних підприємств у відкриті акціонерні компанії, та яка не застосовувалась до державних підприємств, що приватизувались.

Дослідивши питання правомірності відмови відповідача у складанні за запитом позивача такого переліку та його посилання на п. 2.2. Положення про впорядкування передачі об'єктів нерухомого майна, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду господарського товариства, що затверджене Наказом Фонду державного майна України № 2097 від 25.11.2003 р., колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про безпідставне посилання позивача на приписи розділу другого зазначеного Положення.

Так, слід враховувати, що наказом Міністерства енергетики та електрифікації України № 123 від 14.07.1995 р. було вирішено заснувати на базі Закарпатського обласного підприємства електричних мереж Державну акціонерну енергопостачальну компанію "Закарпаттяобленерго".

Таким чином, в даному випаду, у розгляді питання про впорядкування передачі об'єктів нерухомого майна, переданих до статутного фонду, потрібно керуватись розділом 4 вказаного Положення, який стосується державних акціонерних компаній (порядок розгляду питання про впорядкування передачі об'єктів нерухомого майна холдингових компаній, державних акціонерних компаній, господарських товариств), а не розділом 2, який стосується відкритих акціонерних товариств (порядок розгляду питання про впорядкування передачі об'єктів нерухомого майна, переданих до статутних фондів відкритих акціонерних товариств, створених у процесі приватизації, корпоратизації).

Відповідно до п. 4.1. Положення визначено, що при створенні холдингової компанії, державної акціонерної компанії невід'ємним додатком до рішення про створення компанії є акт приймання-передавання нерухомого майна, який готується за формою, що наведена в додатку 1.

Згідно з п. 4.2. Положення визначено, що на письмовий запит державної акціонерної компанії у разі, якщо стосовно цієї компанії прийнято рішення про приватизацію та в установленому порядку прийнято від уповноваженого органа компанії документи, які необхідні для приватизації компанії, а також у разі, якщо відсутні підтверджувальні документи, Фонд державного майна України подає перелік нерухомого майна, переданого до статутного фонду компанії, за формою, що наведена в додатку 4.

Відповідно до розділу 5 Положення державний орган приватизації готує підтвердження права власності на окремі будівлі, споруди та нежитлові приміщення, які передані до статутного фонду господарського товариства або у власність покупцю на письмовий запит заявника.

У разі відсутності документів, що стосуються бухгалтерського обліку, заявник для підготовки відповідних документів залучає особу, яка має ліцензію на заняття аудиторської діяльності або сертифікат суб'єкта оціночної діяльності.

Державний орган приватизації для формування переліку об'єктів нерухомого майна може запросити додаткові матеріали в уповноваженого органа товариства, компанії або заявника.

У разі, якщо заявник не може надати підтверджувальні документи, які необхідні для підготовки переліку нерухомого майна приватизованого об'єкта або переданого до статутного фонду господарського товариства, крім об'єктів, які приватизувались відповідно до Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", державним органом приватизації створюється комісія, до складу якої входять представники уповноважених осіб, державного органу приватизації, заявника, місцевих органів влади за їх згодою.

Таким чином, з наведеного слідує, що позивач з метою отримання відповідного Переліку мав звертатись до Фонду державного майна України з відповідним запитом і тільки після відмови останнього в складенні такого переліку майна, - звертатись за захистом своїх прав до суду, визначивши належного відповідача та відповідний спосіб захисту.

Доводи апеляційної скарги про незастосування судом першої інстанції ст. 24 ГПК України стосовно залучення іншого відповідача спростовуються тим, що заявлений позов є передчасним і зі сторони Фонду державного майна України наразі відсутні дії, що мають ознаки невизнання або оспорювання права власності позивача.

Крім того, за змістом статті 392 ЦК України позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Звернення з позовом про визнання права власності можливе лише за умови, що особи, які не визнають, заперечують та/або оспорюють право власності, не перебувають із власником у зобов'язальних відносинах, оскільки передумовою для застосування зазначеної статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 23.12.2014 р. у справі № 3-191г14.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів зазначає, що апелянт не надав суду достатніх в розумінні статті 33, 34 ГПК України доказів, які могли б стати підставою для задоволення апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні Господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Рішення Господарського суду міста Києва від 18 січня 2016 року у справі №907/1119/15 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 18 січня 2016 року у справі № 907/1119/15 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 18 січня 2016 року у справі №907/1119/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18 січня 2016 року у справі №907/1119/15 залишити без змін.

3. Справу № 907/1119/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді С.Г. Рудченко

В.В. Сулім