ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016р. справа№ 914/26/16

за позовом: регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м. Львів

до відповідача: приватного акціонерного товариства «Галка-Дрогобич», м. Дрогобич, Львівська область

про стягнення штрафних нарахувань

cуддя Юркевич М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 заступник начальника відділу правового забезпечення;

від відповідача: не зявився

На розгляд до господарського суду Львівської області поступила позовна заява регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області до приватного акціонерного товариства «Галка-Дрогобич» про стягнення 285 096,27 грн. невикористаних амортизаційних відрахувань, 45 010,00 грн. збитків та 97 668,87 грн. неустойки.

Ухвалою господарського суду від 05.01.2016р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 26.01.2016р.

Розгляд справи відкладався з підстав викладених у відповідних ухвалах суду від 26.01.2016р., 09.02.2016р., 23.02.2016р.

В судових засіданнях представник позивача підтримував заявлені вимоги, на виконання вимог ухвал суду подавав витребувані документи, просив суд позов задоволити.

Відповідач, явку свого уповноваженого представника в жодне судове засідання не забезпечив, вимоги ухвал суду не виконував, про причини неявки суд не повідомляв.

10.02.2016р., 29.02.2016р. та 16.03.2016р. від відповідача в канцелярію суду поверталися конверти з ухвалами у даній справі з відміткою органу звязку причиною повернення: «за закінченням терміну зберігання» (за вх. № 5439/16, №8394/16, №10758/16).

Так, до повноважень господарських судів не віднесено зясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій.

Згідно п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 р. №18 із змінами та доповненнями, внесеними 23.03.2012 р. та 17.10.2012 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції , в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. В даному випадку, у звязку з закінченням терміну зберігання, що підтверджується наведеними вище доказами.

Із врахуванням наведеного, матеріалів у справі, господарським судом дотримано встановлених ст.129 Конституції України, ст.ст.4-2,4-3 ГПК України засад здійснення судочинства та забезпечено відповідачу передбачені ст. 22ГПК України права, як сторони в процесі (зокрема неодноразово відкладався розгляд справи для надання можливості реалізації своїх прав відповідачем), а тому суд, в межах процесуального Закону ( ст.ст.43,69,75 ГПК України) вбачає за можливе розглянути спір за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом зясовано:

01.04.2003р. між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (позивачем) та закритим акціонерним товариством «Галка-Дрогобич» (правонаступник приватне акціонерне товариство «Галка-Дрогобич» (відповідачем) було укладено договір оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства «Дрогобицький солевиварювальний завод».

За умовами п. 10.1 даного договору, його було укладено на 10 років до 01.04.2013р.

Як вбачається з матеріалів справи, договір пролонговано не було, а отже, останній закінчив свою дію у строк передбачений в п.10.1.

Згідно порядку повернення орендованих майнових комплексів державних підприємств після припинення або розірвання договору оренди, затвердженим наказом ФДМ України від 07.08.1997р. №847, вартість майна, що повертається орендодавцю визначається Методикою оцінки вартості обєктів оренди, затвердженою постановою КМУ від 10.08.1995р. №629.

Відповідно до п. 5 Порядку позивачем була створена інвентаризаційна комісія по розмежуванню та оцінці ЦМК ДП Дрогобицький солевиварювальний завод. Головою даної комісії було призначено ОСОБА_2 (голову правління ПрАТ «Галка-Дрогобич»).

Згідно п. 13 зазначеного Порядку, залишок коштів амортизаційного фонду на повне відновлення орендованих основних засобів визначається згідно з передаточним балансом на підставі довідки керівника підприємства (орендаря) про рух коштів цього фонду за час оренди і зараховується до державної частки у майні орендованого підприємства.

Так, на підставі наведеного положення, головою правління ПрАТ «Галка-Дрогобич» була надана довідка №87 від 27.05.2013р., відповідно до якої залишок невикористаних амортизаційних відрахувань станом на час момент припинення договору оренди складає 285 096,27 грн. Крім того, вказана сума також підтверджується долученим позивачем до матеріалів справи Звітом незалежного аудитора, який складено аудиторською фірмою ПП «Львів - аудит».

Пунктом 5.7 договору оренди передбачено, що у разі припинення або розірвання даного договору, орендар зобовязаний повернути орендодавцеві або підприємству вказаному орендодавцем, майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або його частини) орендованого майна підприємства з вини орендаря.

Відповідно до наказу регіонального відділення ФДМ України по Львівській області від 14.06.2013р. №00854 затверджено акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу, що повертається з оренди, з якого вбачається, що відшкодування суми нестач основних засобів державного майна невстановленого обладнання та зруйнованої будівлі (споруди) розсолосвердловини №456 (інв. №0301), виявлених за результатами інвентаризації проведеної станом на 30.04.2013р. і оцінених відповідно до звіту про оцінку майна становить 45 010,00 грн.

Крім того, як зазначається позивачем, згідно п. 2.4. договору, орендар повертає орендований цілісний майновий комплекс орендодавцю (юридичній особі вказаній орендодавцем) у порядку визначеному чинним законодавством України та цим договором. Обєкт вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Як наголошує позивач, спірний договір оренди припинив свою дію у строки передбачені в договорі, зокрема - 01.04.2013р., а сам обєкт оренди відповідачем було передано позивачу тільки 29.07.2013р. З огляду на це, позивач, в порядку ст. 785 ЦК України, нарахував відповідачу 97 668,87 грн. неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (з 01.04.2013р. по 29.07.2013р.).

В порядку досудового врегулювання спору, позивач звертався до відповідача з вимогою від 03.07.2013р. сплатити нараховані у звязку з припиненням договору оренди суми амортизаційних витрат, збитків та неустойку, однак, як стверджує позивач, такі кошти не сплатив та будь-якої відповіді на предявлену вимогу не надав.

З огляду на вищенаведені обставини, позивач звернувся до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача 285 096,27 грн. невикористаних амортизаційних відрахувань, 45 010,00 грн. збитків та 97 668,87 грн. неустойки в судовому порядку.

Розглянувши доводи позовних вимог, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення. При цьому, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Між сторонами у справі виникли договірні відносини на підставі договору оренди цілісного майнового комплексу ДП «Дрогобицький солевиварювальний завод» №10 від 01.04.2003р.

Як було встановлено судом та підтверджено наявними матеріалами справи, зобовязання по вказаному договору припинилися у звязку із закінченням строку дії останнього (01.04.2013р.), а на новий термін сторони даний договір не пролонговували.

Як вбачається зі змісту ч. 4 ст. 361 ЦК України, сторони не звільнені від відповідальності за порушення умов договору, що мали місце під час строку його дії, після закінчення дії договору.

Зокрема, у відповідності до ст. 23 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», а також п.4.3 договору, амортизаційні відрахування на орендовані цілісні майнові комплекси підприємств, їх структурні підрозділи, будівлі та споруди нараховує та залишає у своєму розпорядженні орендар. Амортизаційні відрахування використовуються на відновлення орендованих основних фондів та нараховуються прямолінійним методом відповідно до ст.. 145.1.5 Податкового кодексу України.

Разом з тим, згідно п.13 Порядку повернення орендованих майнових комплексів державних підприємств після припинення або розірвання договору оренди, затвердженим наказом ФДМ України від 07.08.1997р. №847, залишок коштів амортизаційного фонду на повне відновлення орендованих основних засобів визначається згідно з передаточним балансом на підставі довідки керівника підприємства (орендаря) про рух коштів цього фонду за час оренди і зараховується до державної частки у майні орендованого підприємства.

Так, керівником підприємства відповідача була надана довідка №87 від 27.05.2013р., відповідно до якої залишок невикористаних амортизаційних відрахувань станом на час момент припинення договору оренди складає 285 096,27 грн., на дані кошти придбання основних засобів та капітального ремонту не здійснювалось. Більше того, такий розмір нарахованих та невикористаних амортизаційних витрат також було підтверджено Звітом незалежного аудитора, який складено аудиторською фірмою ПП «Львів - аудит».

З огляду на це, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 285 096,27 грн. невикористаних амортизаційних відрахувань є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Крім того, за умовами п. 5.7 договору оренди передбачено, що у разі припинення або розірвання даного договору, орендар зобовязаний повернути орендодавцеві або підприємству вказаному орендодавцем, майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або його частини) орендованого майна підприємства з вини орендаря.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема визнаються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Як зясовано судом та підтверджено матеріалами справи (результатами інвентаризації проведеної станом на 30.04.2013р. і оцінених відповідно до звіту про оцінку майна) станом на момент припинення договору встановлено:

- нестачу основних засобів, що передавалися в оренду в кількості 5 одиниць, первісною вартістю 3 100,00 грн.;

- нестачу по невстановленому та відсутньому обладнанні в кількості 3 одиниць на суму 20 407,00 грн.;

- зруйновану будівлю розсолосвердловини №456 (інв. №0301) (с. Модричі).

Зазначені факти пошкодження, нестачі та зруйнування обєкта оренди були підтверджені також і відповідачем (головою правління ПрАТ «Галка-Дрогобич» ОСОБА_2 в підписаному ним спільно із позивачем протоколі розподілу вартості майна між орендодавцем та орендарем від 14.06.2013р.

Так, на підставі виявлених фактів, в порядку передбаченому Методикою оцінки майна, затвердженою постановою КМУ від 10.12.2003р. №1891, на замовлення позивача було проведено незалежну оцінку в результаті якої було встановлено, що відшкодування суми нестач основних засобів державного майна невстановленого обладнання та зруйнованої будівлі (споруди) розсолосвердловини №456 (інв. №0301), виявлених за результатами інвентаризації проведеної станом на 30.04.2013р. і оцінених відповідно до звіту про оцінку майна становить 45 010,00 грн.

Господарський суд, беручи до уваги докази, які подані в обґрунтування вимоги про стягнення заподіяних збитків, враховуючи визнання й самим відповідачем завдання їх позивачу, а також оцінивши поданий суду звіт про незалежну оцінку майна, дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача 45 010,00 грн. збитків є мотивованою, обґрунтованою, а тому підлягає до задоволення повністю.

В той же час, за період позадоговірного користування обєктом оренди з боку відповідача, позивач нарахував неустойку в розмірі 97 668,87 грн., вимогу про стягнення якої суд вважає такою, що підлягає до задоволення з наступних мотивів:

В силу приписів ч.2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно п. 2.4. договору, орендар повертає орендований цілісний майновий комплекс орендодавцю (юридичній особі вказаній орендодавцем) у порядку визначеному чинним законодавством України та цим договором. Обєкт вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Так як, спірний договір оренди припинив свою дію - 01.04.2013р., а власне, сам цілісний майновий комплекс було передано відповідачем тільки 29.07.2013р. (згідно акту прийому-передачі), то позивач підставно, в порядку ст. 785 ЦК України, нарахував відповідачу 97 668,87 грн. неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (з 01.04.2013р. по 29.07.2013р.).

Беручи до уваги наданий позивачем помісячний розрахунок неустойки та перевіривши вихідні дані (зокрема розмір місячної ставки орендної плати за спірний період 12 402,45 грн.), суд прийшов до висновку, що нарахування вказаної суми здійснено позивачем правильно, а тому вимога про стягнення 97 668,87 грн. неустойки підлягає до задоволення.

За умовами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 43,33,34,44,49,75,82,82-1,84,85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області задоволити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Галка-Дрогобич» (82100, м. Дрогобич, вул. Солоний Ставок, 27, код ЄРПОУ - 31945760) на користь регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області (79000, м. Львів, вул. Січових Стрільців, 3, ) 285 096,27 грн. невикористаних амортизаційних відрахувань, 45 010,00 грн. збитків, 97 668,87 грн. неустойки та 6 417,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст.116 та 117 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

У судовому засіданні 15.03.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 21.03.2016р.

Суддя Юркевич М. В.