ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2016 р.Справа № 922/103/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Заводовій К.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківгаз", м.Харків
до Комунального підприємства "Харківводоканал", м.Харків
про зобов'язання вчинити певні дії
за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №619 від 01.02.2016

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №34/810 від 19.11.2015

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Харківгаз", м.Харків (далі за текстом - позивач), звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства "Харківводоканал", м.Харків (далі за текстом - відповідач), про визнання заборгованості ПАТ "Харківгаз" у розмірі 7195,06грн. перед КП "Харківодоканал" безнадійною та зобов'язання КП "Харківводоканал" здійснити перерахунок заборгованості шляхом виключення даної заборгованості зі складу дебіторської заборгованості.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на закінчення строку позовної давності щодо заборгованості позивача перед відповідачем в розмірі 7195,06грн., яка виникла у листопаді 2009 року в сумі 3339,63грн. та у січні-березні 2009 року в сумі 3855,43грн. на підставі пункту 6 Правил прийняття стічних вод абонентів у каналізаційну мережу м.Харкова, затверджених Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради №581 від 18.06.2003, діючих до 08.09.2010, а також пункту 7 Правил приймання стічних вод споживачів у каналізаційну мережу м.Харкова, що затверджені рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради №321 від 08.09.2010, діючих на даний час, на підставі результатів хімічних аналізів контрольних відборів стічних вод від 24.11.2009 та 18.03.2011, виконаних лабораторією КП "Харківоводоканал".

В судових засіданнях оголошувалися перерви до 01.03.2016 та 14.03.2016.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач у відзиві та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог. Також, зазначили, що позивачем обрано невірний спосіб захисту.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представників сторін, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

19 січня 2004 року між Державним комунальним підприємством "Харківкоммуночиствод", який в подальшому був перейменований в КП "Харківводоканал", та ВАТ "Харківгаз", правонаступником якого є позивач, укладено договір на приймання стічних вод № ІІ-3922/03-АПК-2, за умовами якого відповідач зобов'язався приймати стічні води позивача, а позивач зобов'язався сплачувати вартість цих послуг згідно з цим договором.

До даного договору неодноразово укладалися додаткові угоди, копії яких залучені до матеріалів справи.

24 листопада 2009 року представниками відповідача в присутності представника позивача здійснено відбір проб стічних вод. Проби відбирались з контрольного колодязя № КК-1 по вул. Безлюдівській, 1 у м.Харкові. В ході проведення відбору проб представниками відповідача складено акт б/н від 24.11.2009, який представник позивача підписав без зауважень та заперечень. Проби були відібрані в достатньому об'ємі, опломбовані та доставлені до аналітичної лабораторії відповідача. За результатами дослідження були зафіксовані перевищення допустимих величин показників (далі за текстом - ДВП) по ряду показників згідно протоколу результатів визначення показників якості стічних вод №184 від 30.11.2009.

Відповідно до п.18 Додатку 7 "Правил приймання стічних вод абонентів у каналізаційну мережу м. Харкова", затверджених рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 18.06.2003 № 581 (далі - Правила № 581), результати аналізів стічних вод оформлюються в необхідній кількості і направляються підприємству (організації), що скидає стічні води в міську каналізацію (3-й примірник).

Згідно п.п. 6.4, 6.6 Правил № 581, позивачу нараховано платіж за перевищення ДВП за 01.11.2009-30.11.2009 в сумі 3339,63грн.

Відповідно до п. 4.9 Правил № 581, при виявленні перевищення забруднень, встановлених договором або місцевими правилами, водоканал після закінчення аналізу направляє Абоненту повідомлення про виявлене перевищення забруднень та виставляє рахунок у термін - не більше 15 днів. Якщо на протязі місяця після відправлення рахунку Абонент не здійснює сплату, водоканал вживає заходів відповідно до чинного законодавства України.

15 грудня 2009 року за №8142/ДС відповідач направив позивачу претензію №5470/08091 від 14.12.2009, до якої було додано наступні документи:

- копія акта про відбір проби;

- копія результатів хімічного аналізу стічних вод (Протоколу дослідження якості стічних вод);

- розрахунки величини плати за скид стічних вод з перевищенням ДВП (розрахунок суми;

- акт звірки розрахунків за послуги водовідведення;

- платіжна вимога-доручення №637855 від 14.12.2009 р. на суму 3339,63 грн.

Також у даній претензії відповідач повідомив про те, що позивач буде відключений від мережі водовідведення у випадку непогашення заборгованості.

Дана претензія була отримана уповноваженою особою позивача, доказом чого є повідомлення про вручення поштового відправлення.

18 березня 2011 року представниками відповідача в присутності представника позивача здійснено відбір проб стічних вод (робоча проба).

Проби відбирались з контрольного колодязя №КК-1 по вул.Безлюдівській, 1 у м.Харкові. В ході проведення відбору проб представниками відповідача складено акт б/н від 18.03.2011, який представник позивача підписав без зауважень та заперечень. Проби були відібрані в достатньому об'ємі, опломбовані та доставлені до аналітичної лабораторії КП "Харківводоканал". За результатами дослідження були зафіксовані перевищення ДВП по ряду показників згідно протоколу результатів визначення показників якості стічних вод №31 від 21.03.2011.

Відповідно до п.6.1.15. "Правил приймання стічних вод абонентів у каналізаційну мережу м. Харкова", затверджені рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 08.09.2010 № 321 (далі - Правила № 321), при виявленні перевищення допустимих концентрацій забруднень, встановлених договором, КП "Харківводоканал" після проведення аналізу повідомляє споживача про виявлене порушення телефонограмою в семидобовий термін або письмово у п'ятнадцятидобовий термін без врахування вихідних днів.

Протягом шестимісячного терміну після виявлення перевищення допустимих концентрацій забруднень, КП "Харківводоканал", згідно з Господарським процесуальним кодексом України, направляє Споживачу претензію до якої додаються такі документи:

- копія акта про відбір проби;

- копія результатів аналізу стічних вод (Протоколу дослідження якості стічних вод);

- розрахунок величини додаткової плати за скид стічних вод з перевищенням ДК та відповідний платіжний документ.

Передаються тільки ті документи, що відсутні у Споживача.

Споживачі зобов'язані розглянути претензію в порядку та терміни, встановлені законодавством України.

Відповідно до п.6.1.15. Правил №321 відповідач направив позивачу листом з повідомленням про вручення протокол результатів визначення показників якості стічних вод від 21.03.2011 №31.

Згідно п.п.7.9.-7.12., 7.14 Правил №321 позивачу нараховано платіж за перевищення ДВП за період з 01.01.2011 - 31.03.2011 в сумі 3855,43грн.

21 квітня 2011 року за №3425/ДС відповідач направив позивачу претензію №2665/08091 від 20.04.2011, до якої було додано наступні документи (відповідно до п. 6.1.15 Правил №321):

- копія акта про відбір проби;

- копія результатів аналізу стічних вод (Протоколу дослідження якості стічних вод);

- копія розрахунку величини додаткової плати за скид стічних вод з перевищенням ДВП;

- платіжні вимоги-доручення: №776778 від 20.04.2011 на суму 1096,59грн., №776779 від 20.04.2011 на суму 1327,32грн., №776780 від 20.04.2011 на суму 1431,52грн.

Також у даній претензії відповідач повідомив про те, що позивач буде відключений від мережі водовідведення у випадку непогашення заборгованості.

Дана претензія була отримана уповноваженою особою позивача, доказом чого є повідомлення про вручення поштового відправлення.

19 травня 2011 року позивачем надано відповідь на адресу відповідача, в якій позивач зазначив, що не зважаючи на те, що паспорт водного господарства ПАТ "Харківгаз", узгоджений з КП КГ "Харківкомуночиствод", свідчить про те, що Безлюдівський промисловий майданчик ПАТ "Харківгаз" не вважається об'єктом, який може погіршити загальну якість стічних вод на очисних спорудах КП КГ "Харківкомуночиствод" та на регулярні, щоквартальні перевірки якості стічних вод атестованою лабораторією, в яких немає перевищень ДВП, рахунок про сплату штрафу знаходиться в стадії проплати.

В матеріалах справи відсутні докази оплати позивачем вищевказаних платіжних вимог-доручень.

Відповідач направив позивачу повідомлення від 28.10.2015 №3018, в якому просив сплатити заборгованість у розмірі 7195,06грн., а також зазначив, що у випадку неоплати підприємство позивача з 18.11.2015 буде відключено від системи водопостачання та каналізації.

Крім того, відповідач направив позивачу лист від 16.12.2015 №7548/ДС, в якому зазначив, що має законні підстави для припинення водопостачання позивачу. Разом з тим, відповідач запропонував вирішити питання щодо реструктуризації заборгованості у розмірі 7195,06грн.

Позивач, посилаючись на те, що відповідач дізнався про порушення свого права, несплату заборгованості, ще у 2009 році (на суму 3339,63грн.) та у 2011 році (на суму 3855,43грн.), вказує про закінчення позовної давності за заборгованістю в сумі 7195,06грн.

Вказана обставина стала підставою для заявлення даного позову.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10)визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 20 ГК України, якою визначено способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів.

Обраний позивачем спосіб захисту в частині вимог про визнання заборгованості безнадійною не відповідає вищевказаним способам захисту.

Згідно частини 2 статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач не навів жодної норми закону або договору на приймання стічних вод № ІІ-3922/03-АПК-2 від 19.01.2004, які б встановлювали такий спосіб захисту порушеного або оспорюваного права як визнання заборгованості безнадійною.

Посилання на положення п.п.14.1.11. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, за якими безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак, зокрема, заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності, відхиляються судом.

Дана норма Податкового кодексу передбачає статус заборгованості щодо якої закінчився строк позовної давності як безнадійною.

Тому, вимога позивача про визнання заборгованості в розмірі 7195,06грн. безнадійною фактично зводиться до встановлення певного юридичного факту, який може мати значення при вирішенні відповідного господарського спору.

Суд відзначає, що предметом позову може бути матеріально-правова чи немайнова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення. Предметом позову не можуть бути обставини, які виступають доказами у справі. Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов'язання утриматись від їх вчинення.

Заявлена позивачем вимога про визнання заборгованістю безнадійною не призводить до поновлення порушеного права позивача та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 03.02.2016 у справі №922/3428/15.

Крім того, позивачем не доведено, що відповідач своїми діями порушує права ПАТ "Харківгаз".

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у своїх претензіях та листах неодноразово зазначав про можливість припинення водопостачання у випадку несплати заборгованості. Проте жодних дій щодо такого відключення відповідача не вчинив. З позовом про стягнення заборгованості у розмірі 7195,06грн. відповідач також не звертався.

Натомість, згідно статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Враховуючи вищевикладене суд вважає позовні вимоги про визнання заборгованості безнадійною такими, що не підлягають задоволенню, оскільки не відповідають встановленим законом чи договором способам захисту порушеного або оспорюваного права.

У зв'язку з цим, не підлягає задоволенню і вимога про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок заборгованості шляхом виключення заборгованості у розмірі 7195,06грн. зі складу дебіторської заборгованості, оскільки ця вимога є похідною від вимоги про визнання заборгованості безнадійною.

Крім того, відповідно до ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Відповідно до ч.5 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підприємство самостійно: визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообороту і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

Відповідно до ст.9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Виходячи з положень Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та "Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 "Дебіторська заборгованість", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року №237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства.

Отже, виключення (списання) будь-яких сум зі складу дебіторської заборгованості є правом тільки кредитора, тобто КП «Харківводоканал».

Крім цього, згідно п.11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 10 "Дебіторська заборгованість" встановлено, що виключення безнадійної дебіторської заборгованості з активів здійснюється з одночасним зменшенням величини резерву сумнівних боргів. У разі недостатності суми нарахованого резерву сумнівних боргів безнадійна дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги списується з активів на інші операційні витрати. Сума відшкодування раніше списаної безнадійної дебіторської заборгованості включається до складу інших операційних доходів.

Відповідно до розділу II додатку 1 до Плану рахунків бухгалтерського обліку бюджетних установ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 26.06.2013 р. №611, на позабалансових рахунках обліковуються матеріальні цінності, інші активи та зобов'язання, що належать установі або перебувають у тимчасовому розпорядженні. Бухгалтерський облік зазначених цінностей ведеться за простою системою, за якою записи про надходження, вибуття, використання, продаж матеріальних цінностей, бланків документів суворої звітності, утворення умовних прав і зобов'язань, списання з балансу майна внаслідок нестачі, псування та дебіторської заборгованості проводяться тільки на одному позабалансовому рахунку з вказуванням змісту і кількісно-вартісних показників операції.

Розділом II додатку 1 до Плану рахунків бухгалтерського обліку бюджетних установ, також передбачено, що рахунок 07 "Списані активи та зобов'язання" призначено для узагальнення інформації про стан дебіторської заборгованості, списаної з балансу внаслідок неплатоспроможності боржників. На цьому рахунку обліковується заборгованість протягом трьох років з моменту списання для нагляду за можливістю її стягнення у разі змін майнового стану неплатоспроможних дебіторів.

Відповідно до п.17 "Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України", затвердженої постановою Правління Національного банку України від 17.06.2004 р. №280: "рахунки розділів 96 - 98 використовуються для обліку списаних активів".

Таким чином, аналіз перелічених норм права дозволяє зробити висновок, що жодною нормою не передбачено фактичного списання безнадійної дебіторської заборгованості з бухгалтерського обліку, а така заборгованість відноситься на позабалансовий рахунок з метою надання можливості в подальшому стягнути заборгованість у разі зміни майнового стану неплатоспроможного дебітора.

Тобто, законодавством передбачено, що безнадійна дебіторська заборгованість залишається обліковуватись в бухгалтерському обліку.

Отже, задоволення судом вимоги про виключення заборгованості зі складу дебіторської заборгованості у будь-якому випадку не може призвести до поновлення права позивача, яке останній вважає порушеним.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.

Повне рішення складено 21.03.2016 р.

Суддя ОСОБА_3