РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016Справа №910/1938/16

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»
доПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача
ОСОБА_1
простягнення 49500 грн. 00 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Тараненко А.П. - представник за довіреністю № 3 від 04.01.2016;

від відповідача: не з'явились;

від третьої особи: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

08.02.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» з вимогами до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» про стягнення 49500 грн. 00 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконав зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування у зв'язку із завданням шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу Фольксваген, державний номер НОМЕР_1, водієм транспортного засобу ЗАЗ 110307, державний номер НОМЕР_2, цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/5843288, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2016 порушено провадження у справі № 910/1938/16; розгляд справи призначено на 26.02.2016; залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1.

Судове засідання, призначене на 26.02.2016, не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Отрош І.М. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.02.2016 розгляд справи № 910/1938/16 призначено на 15.03.2016.

Представник позивача у судовому засіданні 15.03.2016 подав документи на виконання вимог ухвали суду, надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 15.03.2016 не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 748.

Представник третьої особи у судове засідання 15.03.2016 не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 756.

При цьому, суд зазначає, що відкладення розгляду справи є правом, а не обов'язком суду, однак, враховуючи відсутність клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, та зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 15.03.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 70017609, виданої ВДАІ Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області (вих № 10/10-753 від 17.08.2015) та постанови Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27.08.2015 у справі № 310/7599/15-п (набрала законної сили 08.09.2015) встановлено, що 10.08.2015 ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110307, державний номер НОМЕР_2, порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Фольксваген, державний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

05.03.2014 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» (страховик) та Публічним акціонерним товариством «Оболонь» (страхувальник) було укладено Договір добровільного комплексного страхування на транспорті № 245002/4098/0002077, яким передбачено страхування майнових інтересів страхувальника, пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Фольксваген, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п. 5.1 Договору добровільного страхування № 245002/4098/0002077 від 05.03.2014 договір набирає чинності з 00 год 00 хв дати, наступної за датою сплати страхувальником страхового платежу (першої частини страхового платежу) в касу або зарахування на поточний рахунок страховика, але не раніше дати, зазначеної у п. 1.4 договору, як дата початку строку дії договору і діє до 24 год 00 хв дати, зазначеної у п. 1.4 договору, як дата закінчення строку дії договору, якщо інші обставини (визначені договором) не призвели до його дострокового припинення.

Відповідно до п. 5.2 Договору добровільного страхування № 245002/4098/0002077 від 05.03.2014 при несплаті страхового платежу (першої частини страхового платежу) у розмірі та у строк, встановлені у п. 1.5 договору, договір вважається неукладеним, та у сторін не виникає будь-яких зобов'язань за таким договором.

Згідно з п. 5.3 Договору добровільного страхування № 245002/4098/0002077 від 05.03.2014 у випадку несплати будь-якої чергової частини страхового платежу (якщо страховий платіж сплачується частинами) у розмірі і в строки, визначені у п. 1.5 договору, він припиняє свою дію з 00 год 00 хв дати, наступної за датою, визначеної у п. 1.5 договору, як дата сплати відповідної чергової частини платежу.

Пунктами 1.4 та 1.5 Договору добровільного страхування № 245002/4098/0002077 від 05.03.2014 сторони визначили загальний строк дії договору з 18.03.2014 до 17.03.2018 та вказали графік сплати страхувальником частин страхового платежу та, відповідно, періоди дії Договору добровільного страхування № 245002/4098/0002077 від 05.03.2014.

У судовому засіданні 15.03.2016 представник позивача подав довідку, якою Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» підтвердило факт чинності Договору добровільного страхування № 245002/4098/0002077 від 05.03.2014, зазначивши, що станом на 10.08.2015 (дата ДТП) вказаний договір був діючим, та страхові платежі були сплачені страхувальником своєчасно.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно з рахунком № СПС0019059 від 18.08.2015, виставленим Товариством з обмеженою відповідальністю «Автомобільний дім Соллі-Плюс», вартість відновлювального ремонту автомобіля Фольксваген, державний номер НОМЕР_1, становить 78878 грн. 78 коп. (разом з ПДВ).

Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 2449 про визначення матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Фольксваген, державний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП, від 18.08.2015, складеного судовим експертом-автотоварознавцем, Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (свідоцтво Міністерства Юстиції України НОМЕР_3; кваліфікаційне свідоцтво оцінювача НОМЕР_4 від 05.12.2009), на підставі ремонтної калькуляції № 2499 від 18.08.2015 (складеної за допомогою ліцензійного програмного забезпечення системи Audatex), вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Фольксваген, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (Ез = 0,25) становить 73692 грн. 62 коп.

Судом встановлено, що роботи, наведені у ремонтній калькуляції № 2499 від 18.08.2015, на підставі якої експертом-автотоварознавцем, Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 було визначено вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Фольксваген, державний номер НОМЕР_1, вказану у Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 2449 від 18.08.2015, знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з тими пошкодженнями автомобіля Фольксваген, державний номер НОМЕР_1, які зазначені у первинній довідці за обставинами ДТП, виданій Відділом ДАІ УМВС України, та в акті технічного огляду транспортного засобу (ТС) від 14.08.2015.

Згідно зі страховим актом № 00174087 від 17.09.2015, складеним Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка», розмір страхового відшкодування за Договором добровільного страхування № 245002/4098/0002077 від 05.03.2014 становить 70436 грн. 39 коп., на підставі якого та заяви страхувальника на виплату страхового відшкодування від 12.08.2015 позивачем було виплачене страхове відшкодування у розмірі 70436 грн. 39 коп. на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний дім «Соллі-Плюс», що підтверджується платіжним дорученням № 032422 від 21.09.2015, копія якого долучена позивачем до позовної заяви.

При цьому, у судовому засіданні 15.03.2016 представник позивача долучив до матеріалів справи копію листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», яке є вигодонабувачем за Договором добровільного страхування № 245002/4098/0002077 від 05.03.2014, в якому вигодонабувач просить страховика суму страхового відшкодування внаслідок ДТП, яка сталась 10.08.2015 за участю автомобіля Фольксваген, державний номер НОМЕР_1, перерахувати на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний дім «Соллі-Плюс».

Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ЗАЗ 110307, державний номер НОМЕР_2, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Нова» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/5843288 із встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 50000 грн 00 коп., франшизи - 500 грн. 00 коп. (відповідно до інформації з єдиної централізованої бази даних МТСБУ).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором добровільного страхування № 245002/4098/0002077 від 05.03.2014, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 та від 23.09.2015 у справі № 3-303гс15.

Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ЗАЗ 110307, державний номер НОМЕР_2, станом на дату ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Нова» за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/5843288, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу ЗАЗ 110307, державний номер НОМЕР_2, власнику транспортного засобу Фольксваген, державний номер НОМЕР_1, покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи за Полісом АІ/5843288).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до п. п. д) п. 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 р. N 142/5/2092 (далі - Методика) Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

При цьому суд зазначає, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, у якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, яку необхідно витратити на відновлення транспортного засобу.

Однак, з огляду на те, що в наданому позивачем Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 2449 від 18.08.2015 встановлено наявність коефіцієнта фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу Фольксваген, державний номер НОМЕР_1 (Ез = 0,25), суд зазначає, що врахування даного Висновку для визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Фольксваген, державний номер НОМЕР_1, є обов'язковим, так як відповідач несе відповідальність за шкоду, заподіяну його страхувальником у межах вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») та, відповідно, розмір страхового відшкодування за Полісом АІ/5843288 обмежується даною вартістю.

Таким чином, єдиним належним та допустимим доказом вартості відновлювального ремонту автомобіля Фольксваген, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, у даному випадку є Висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 2449 від 18.08.2015, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Фольксваген, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (Ез = 0,25), становить 73692 грн. 62 коп.

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/5843288 розмір франшизи складає 500 грн. 00 коп., розмір страхової суми (ліміту відповідальності) за шкоду, заподіяну майну - 50000 грн. 00 коп.

З урахуванням того, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/5843288 у межах фактично здійснених ним витрат (70436 грн. 39 коп.), в межах вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Фольксваген, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу Ез = 0,25 (73692 грн. 62 коп.) та в межах страхової суми (ліміту відповідальності) за Полісом АІ/5843288, що становить 50000 грн. 00 коп., з урахуванням франшизи у розмірі 500 грн. 00 коп., суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» про стягнення 49500 грн. 00 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, суд зазначає, що позивачем не надано суду доказів звернення до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом АІ/5843288.

Втім, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 04.11.2014 у справі № 3-165гс14, позивач отримує право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не був зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування, та може реалізувати своє право шляхом подачі позову до суду.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, буд. 11; ідентифікаційний код: 31241449) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 70-А; ідентифікаційний код: 20033533) грошові кошти у розмірі 49500 (сорок дев'ять тисяч п'ятсот) грн. 00 коп. та судовий збір 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання повного рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 16.03.2016

Суддя І.М. Отрош