ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.03.2016 Справа № 905/3571/15

Суддя господарського суду Донецької області Тоцький С.В.

при секретарі судового засідання Вороніній О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Харків

до відповідача: Донецької регіональної служби державного ветиринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, м.Красноармійськ

про стягнення заборгованості у розмірі 237059,72грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - особисто;

від відповідача: Сергієнко І.М. - за довіреністю;

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов, Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, м.Харків до Донецької регіональної служби державного ветиринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, м.Красноармійськ про стягнення заборгованості у розмірі 237059,72грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на невиконання відповідачем умов договорів оренди нерухомого майна №24/04-13 від 20.05.2013р., №4/2014 від 01.01.2014р., та договорів на відшкодування витрат пов'язаних з утриманням орендованого приміщення від 18.11.2013р., №5/2014 від 01.01.2014р., у зв'язку із невиконанням умов вищезазначених договорів позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 237059,72 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував частково.

За клопотанням представників сторін слухалась без фіксації судового процесу технічними засобами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

20.05.2013р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Орендодавець) та Донецькою регіональною службою державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті (Орендар) укладено договір оренди нерухомого майна № 24/04-13.

Відповідно до умов п.1.1 договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно-кімнати загальною площею 113,9 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Майно передається в оренду з метою використання під офіс.

Згідно положень п.3.1 договору розмір щомісячної орендної плати з урахуванням її індексації за всю орендну площу складає 7999,50 грн.

Оплата вартості послуг з теплопостачання, водопостачання, електроенергію та інших послуг, об'єм та вартість яких узгоджується сторонами в окремому Договорі про відшкодування витрат на надання комунальних послуг, утримання комунальних мереж та прибудинкової території, здійснюється шляхом відшкодування вартості сплачених Орендодавцем сум на підставі наданих останнім рахунків.

Відповідно до умов п.3.2 договору орендна плата перераховується Орендарем згідно виставлених Орендодавцем рахунків, в безготівковому порядку шляхом переведення коштів на поточний рахунок Орендодавця відповідно до вимог чинного законодавства за весь час фактичного користування приміщення щомісячно не пізніше 25 числа поточного місяця.

Пунктом 3.4 договору сторонами регламентовано, що у разі недотримання передбачених пунктом 3.2 умов цього договору з вини Орендаря, Орендар сплачує Орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла на дату прострочення) за кожний день прострочення.

Згідно п.3.5 договору у разі припинення (розірвання) договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє Орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції Орендодавця.

Пунктом 4.3.2 договору передбачено, що орендар зобов'язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату та плату за теплопостачання за цим договором.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно приписів пунктів 3.4, 3.5 Договору.

Між тими ж сторонами 20.05.2013р. було складено та підписано акт приймання-передачі приміщення в оренду згідно Договору №24/04-13.

18 листопада 2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір на відшкодування витрат ФОП ОСОБА_1. пов'язаних з утриманням орендованого приміщення.

Згідно умов п.1.1 договору Орендодавець забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт комунальних мереж, що знаходяться в адміністративній будівлі за адресою: АДРЕСА_1, а також утримання прибудинкової території, а Орендар бере участь у витратах Орендодавця, пов'язаних із здійсненням вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих Орендарю за цим договором.

Пунктом 1.2 передбачено, що орендар користується приміщенням загальною площею 113,9 кв.м., що розташоване на 3 поверсі зазнченої будівлі.

Орендодавець зобов'язується забезпечити виконання всього комплексу робіт, пов'язаних з обслуговуванням та утриманням будівлі та створенням необхідних умов для здійснення господарської діяльності, у тому числі Орендарю і його співробітникам згідно умов чинного законодавства (п. 2.1.1 договору).

Згідно п.2.2.3 договору Орендар зобов'язується не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітнім місяцем, отримати рахунки та внести плату на рахунок Орендодавця, за обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі; експлуатацію, технічне обслуговування та ремонт (в разі необхідності) комунальних мереж відповідно до загальної площі приміщення; за комунальні послуги (електрозабезпечення приміщення, опалення, водопостачання. водовідведення).

Пунктом 3 договору передбачено, що розрахунковим періодом є місяць. Оплата наданих послуг здійснюється орендарем на підставі рахунків, що виставляється орендодавцем не пізніше 10 календарних днів з дня отримання рахунку включно.

Згідно п.4.2 договору Орендар несе відповідальність за несвоєчасне внесення плати за цим договором у розмірі боргу, скоригованого на індекс інфляції за весь час прострочення, трьох відсотків річних від простроченої суми, пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту укладання і діє до 31.12.2013р. включно.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за договором №24/04-13 та договором на відшкодування витрат від 18.11.2013р. виконав належним чином, своєчасно та в повному обсязі, що підтверджується підписаними між сторонами актами приймання та передачі виконаних робіт: акт № 14 від 03.06.2013р. на суму 9142,29грн.; акт № 24 від 03.06.2013р. на суму 7999,50грн.; акт № 54 від 07.06.2013р. на суму 7999,50грн.; акт № 55 від 01.07.2013р. на суму 7999,50грн.; акт № 58 від 01.08.2013р. на суму 7999,50грн.; акт № 60 від 12.08.2013р. на суму 7999,50грн.; акт № 62 від 30.09.2013р. на суму 7999,50грн.; акт № 65 від 31.10.2013р. на суму 7999,50грн.; акт № 66 від 29.11.2013р. на суму 7999,50грн.; акт № 72 від 31.10.2013р. на суму 4699,56грн.; акт № 78 від 29.11.2013р. на суму 2494,60грн.; акт № 69 від 31.12.2013р. на суму 7999,50грн.; акт № 9 від 09.01.2014р. на суму 2955,71грн.

Також, позивачем відповідачу були надані рахунки за послуги з оренди приміщення та відшкодування комунальних витрат, які наявні в матеріалах справи.

У зв'язку з невиконанням вищезазначених договорів, позивачем 01.11.2013р. на адресу відповідача надіслано претензію з вимогою погасити борг.

01.11.2013р. на адресу позивачу від відповідача надійшла відповідь на претензію за №03-13-1/1033, в якій відповідач визнав в повному обсязі суму боргу.

Відповідачем частково було погашено суму заборгованості, що підтверджується платіжними дорученнями.

Так, після спливу дії договору оренди нерухомого майна №24/04-13 та договору на відшкодування витрат від 18.112013р., сторони продовжили дію вищезазначених договорів на тих самих умовах. У зв'язку із цим 01.01.2014р. між сторонами укладено договір оренди нерухомого майна №4/2014 та договір на відшкодування витрат ФОП ОСОБА_1. пов'язаних з утриманням орендованого приміщення №5/2014.

Згідно умов п.3.6 договору оренди № 4/2014 у разі припинення (розірвання) договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє Орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції Орендодавця.

Пунктом 5.4 договору на відшкодування витрат № 5/2014 передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той же самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

01.01.2014р. між сторонами підписано акт приймання-передачі приміщення в оренду.

Станом на 10.04.2014р. заборгованість відповідача перед позивачем склала 135510,33 грн.

У зв'язку з чим на адресу відповідача була надіслана претензія погасити суму боргу, на яку відповідачем на адресу надіслано відповідь на претензію №03-17/666 від 30.04.2014р. я з якої вбачається що відповідач визнав суму заборгованості у повному обсязі.

Також, позивачем відповідачу були надані рахунки за послуги з оренди приміщення та відшкодування комунальних витрат, які містяться в матеріалах справи.

11.09.2015р. на адресу відповідача направлена чергова претензія з вимогою погасити суму заборгованості, на що відповідачем була надана відповідь, що він визнає лише частину боргу.

У зв'язку із невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором оренди та договором про відшкодування витрат пов'язаних з утриманням орендованого приміщення, позивач ФОП ОСОБА_1, просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 237059,72грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Згідно вимог передбачених ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, відповідно до приписів частини 1 ст. 12 ЦК України.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, згідно вимог передбачених ст.13 ЦК України.

Згідно з положеннями ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи судового захисту цивільних прав та інтересів встановлені статтею 16 Цивільного кодексу України та статтею 20 ГК України, цими нормами встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст.509 Цивільного кодексу України та ст.173 Господарського кодексу України , зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною першою статті 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно вимог частини 2 статті 11 ЦК України та ст.174 ГК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 67 Господарського кодексу України передбачено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

В силу вимог передбачених ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з положеннями статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права (ч.1 ст.761 ЦК України).

За приписами частини другої статті 762 ЦК України та частини третьої статті 285 Господарського кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до вимог передбачених статтею 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Частиною п'ятою статті 762 ЦК України встановлено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Зазначеній нормі повністю відповідає пункт 3.2 договору, у відповідності до якого відповідач повинен був сплачувати орендну плату щомісячно не пізніше 25 числа поточного місяця.

Відповідно до вимог передбачених ст.764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Враховуючи, що договір оренди розірвано не було, акт приймання-передачі, яким би відповідач повернув орендоване ним майно між сторонами підписано не було та доказів того, що відповідач не користується спірним приміщенням до матеріалів справи не надано, суд, враховуючи приписи ст.764 ЦК України дійшов висновку, що даний договір є продовженим, а отже вимоги позивача, щодо стягнення заборгованості є обґрунтованими.

Отже, встановивши факт невиконання відповідачем зобов'язання по своєчасному і в повному обсязі по внесенню орендної плати та відшкодування витрат за електроенергію, господарський суд дійшов ґрунтовного висновку про стягнення заборгованості по орендній платі та за відшкодування витрат за електроенергію.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач свої зобов'язання за Договором оренди нерухомого майна №24/04-13 від 20.05.2013р. та №4/2014 від 01.01.2014р. належним чином не виконав, орендну плату сплатив не в повному обсязі, у зв'язку з чим за відповідачем утворилася заборгованість у загальному розмірі в сумі 107 843,29грн., що підтверджується матеріалами справи.

Будь-яких документів у підтвердження відсутності заборгованості відповідачем надано не було, таким чином вимоги позивача про стягнення заборгованості за оренду приміщення в сумі 107 843,29грн. є доведеними, обґрунтованими матеріалами справи, а також такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних за договорами оренди нерухомого майна №24/04-13 від 20.05.2013р. та №4/2014 від 01.01.2014р. в сумі 6598,87грн. та індексу інфляції за договорами оренди нерухомого майна №24/04-13 від 20.05.2013р. та №4/2014 у розмірі 74559,08 грн. суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог частини 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, вимоги позивача щодо застосування до відповідача відповідальності за порушення грошового зобов'язання у вигляді 3% річних в сумі 6598,87грн. та індексу інфляції у розмірі 74559,08 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, між позивачем та відповідачем було укладено договір від 18.11.2013р. про відшкодування витрат пов'язаних з утриманням орендованого приміщення.

Стягнення заборгованості за надані комунальні послуги за договором від 18.11.2013р. є також обґрунтованими позивачем та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

У даній справі договір від 18.11.2013р. за своєю природою відноситься до договорів по наданню послуг.

Частиною першою ст.901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною першою ст.903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог передбачених статтею 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Частиною 2 ст.9 ЦК України передбачено, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Статтею 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно умов п.3.2 договору оплата наданих послуг здійснюється Орендарем на підставі рахунків, які виставляються Орендодавцем.

Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У договорі від 18.11.2013р. у п.п.2.2.3 сторонами встановлено, що орендар зобов'язаний вносити плату не пізніше 20 числа поточного місяця, наступного за звітнім.

Отже, встановивши факт невиконання відповідачем зобов'язань по своєчасному внесенню плати за оренду майна та оплаті за отримані комунальні послуги, господарський суд дійшов ґрунтовного висновку задовольнити вимоги позивача.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач свої зобов'язання за про відшкодування витрат пов'язаних з утриманням орендованого приміщення належним чином не виконав, у зв'язку із чим за відповідачем утворилася заборгованість в сумі 43471,88грн.

Будь-яких документів у підтвердження відсутності заборгованості відповідачем надано не було, таким чином вимоги позивача про стягнення заборгованості в сумі 43471,88грн. є доведеними, обґрунтованими матеріалами справи, а також такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних за договором про відшкодування витрат пов'язаних з утриманням орендованого приміщення від 18.11.2013р. та №5/2014 від 01.01.2014р. в сумі 851,87грн. та індексу інфляції за договорами про відшкодування витрат пов'язаних з утриманням орендованого приміщення від 18.11.2013р. та №5/2014 від 01.01.2014р. у розмірі 11967,35 грн. суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог частини 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, вимоги позивача щодо застосування до відповідача відповідальності за порушення грошового зобов'язання у вигляді 3% річних в сумі 851,87грн. та індексу інфляції у розмірі 11967,35 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач перереєструвався 11.11.2014р. за адресою: 85300, Донецька область, м.Красноармійськ, вул.Котляревського, 22, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Тобто фактично відповідач знаходився у орендованому приміщення до 11.11.2014р., що підтверджено Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до приписів ст.111-28 ГПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Отже за змістом статті 629 ЦК України вимога про стягнення орендної плати за період фактичного користування орендованим приміщенням є правомірною, аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 20.11.2012р. у справі № 12/75-2167-33/75-4/180.

Відповідно до вимог передбачених пунктом 4 частини 3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є - змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 4-3 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Під час розгляду зазначеної справи відповідачем належним чином не спростовано вимоги позовної заяви а своїми діями підтверджено наявність боргу, оскільки відповідач фактично займав орендоване приміщення про що свідчать підписані ним рахунки за оренду приміщення та рахунки на відшкодування витрат.

Згідно вимог передбачених ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтями 33, 34 ГПК України встановлено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до приписів ст.36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до вимог передбачених ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, суд вважає позовні вимоги належним чином доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати покладаються на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

На підставі вимог передбачених ст.ст.9, 11-16, 202, 509, 526, 530, 598, 599, 610-612, 625-629, 632, 759, 762, 764, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст.20, 67, 173, 174, 193, 285 Господарського кодексу України, ст.ст.19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та керуючись вимогами ст.ст.1, 2, 2-1, 4-2, 4-3, 4-5, 4-6, 12, 15, 20, 22, 28, 32-34, 36, 49, 74, 75, 77, 81-1, 82-85, 111-28 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В :

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Харків до Донецької регіональної служби державного ветиринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, м.Красноармійськ про стягнення заборгованості у розмірі 237059,72грн, задовольнити частково.

Стягнути з Донецької регіональної служби державного ветиринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, м.Красноармійськ (85300, Донецька область, м.Красноармійськ, вул.Котляревського, б.22, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Харків (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) заборгованість за договором оренди нерухомого майна №24/04-13 від 20.05.2013р. в розмірі 25 181,79грн., інфляційні витрати в розмірі 25 180,83 грн., 3% річних в розмірі 3091,36 грн.

Стягнути з Донецької регіональної служби державного ветиринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, м.Красноармійськ (85300, Донецька область, м.Красноармійськ, вул.Котляревського, б.22, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Харків (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) заборгованість за договором на відшкодування витрат ФОП ОСОБА_1, пов'язаних з утриманням орендованого приміщення від 18.11.2013р. в розмірі 2955,71грн., інфляційні витрати в розмірі 2287,72 грн., 3% річних в розмірі 168,60 грн.

Стягнути з Донецької регіональної служби державного ветиринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, м.Красноармійськ (85300, Донецька область, м.Красноармійськ, вул.Котляревського, б.22, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Харків (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) заборгованість за договором оренди нерухомого майна №4/2014 від 01.01.2014р. в розмірі 82661,50грн., інфляційні витрати в розмірі 49378,25грн., 3% річних в розмірі 3507,51 грн.

Стягнути з Донецької регіональної служби державного ветиринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, м.Красноармійськ (85300, Донецька область, м.Красноармійськ, вул.Котляревського, б.22, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Харків (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) заборгованість за договором на відшкодування витрат ФОП ОСОБА_1, пов'язаних з утриманням орендованого приміщення №5/2014 від 01.01.2014р. в розмірі 13516,17грн., інфляційні витрати в розмірі 9679,63 грн., 3% річних в розмірі 683,27 грн.

Стягнути з Донецької регіональної служби державного ветиринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, м.Красноармійськ (85300, Донецька область, м.Красноармійськ, вул.Котляревського, б.22, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Харків (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору в сумі 3555,89грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 18.03.2016р.

Суддя С.В. Тоцький