Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "15" березня 2016 р. Справа № 906/1788/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - голова правління (постанова №1 від 21.11.2008);

ОСОБА_2 довіреність №18 від 02.02.2016;

ОСОБА_3 довіреність №6 від 12.01.2016

від відповідача: ОСОБА_4 довіреність від 19.01.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Коростенської районної спілки споживчих товариств Житомирської області (м. Коростень Житомирської області)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-АШ" (м. Коростень Житомирської області)

про стягнення 236086,07 грн

В судовому засіданні від 15.03.2016 оголошувалась перерва до 15:00 год. 15.03.2016 з викликом сторін.

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача на його користь 236086,07 грн заборгованості по орендній платі згідно договору від 11.03.2013 оренди нежитлових приміщень площею 210,7 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Коростень, вул. Грушевського, 108, з яких: 152607,60 грн заборгованості по орендній платі; 45806,80 грн інфляційних втрат; 4242,05 грн 3% річних; 33429,62 грн пені.

Заявою про уточнення позовних вимог (зменшення), позивач просив стягнути з відповідача: 156800,60 грн орендної плати за лютий 2014 - листопад 2015; 43284,33 грн інфляційних втрат; 4394,38 грн 3 % річних; 22036,94 грн пені, що загалом складає - 226516,25 грн.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Подали письмові пояснення щодо заперечень відповідача, згідно яких зазначено що позивач дійсно отримував кошти в сумі 27720,00 грн, однак, за іншими правовідносинами, зокрема купівлю-продаж основних засобів на суму 30720,00 грн згідно рахунку від 31.03.2013 на оплату основних засобів.

Представник відповідача в судовому засіданні подала (додаткові) заперечення на позовну заяву від 15.03.2016. Також зазначила, що відповідач погоджується з нарахуванням орендної плати згідно договору оренди від 11.03.2013 в сумі 7000 грн щомісячно. Однак, відповідач не погоджується з розміром позовних вимог, а саме не зарахуванням здійсненої відповідачем оплати боргу в сумі 27720,00 грн, відповідно неправильно нараховані інфляційні збитки та 3%річних від простроченої суми.

З метою подання представниками позивача уточненого розрахунку позовних вимог, в судовому засіданні оголошувалась перерва до 15:00 год. 15.03.2016.

Після перерви представниками позивача було подано заяву про збільшення позовних вимог, уточнений розрахунок суми боргу. Згідно поданих документів, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 234 785,69 грн, з яких: 166 607,60 грн орендної плати (лютий 2014 - січень 2016), 42 729,48 грн інфляційних втрат, 4256,34 грн 3% річних, 21 192,27 грн пені.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи передбачені законом права позивача, суд приймає заяву про збільшення позовних вимог. Розгляд справи № 906/1788/15 здійснюється в межах заяви від 15.03.2016 №46.

Представник відповідача визнала заявлений борг з урахуванням сплачених сум в розмірі 27720,00 грн. Зазначила, що оскільки призначенням платежу меморіальних ордерів є "за договором", відповідно відповідач сплачував борг за договором оренди.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

11.03.2013 між Коростенською райспоживспілкою (орендодавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-АШ" (орендар/відповідач) укладено договір, згідно якого орендодавець зобов'язався передати, а орендар прийняти у тимчасове платне користування за договірну плату основні засоби - нежитлові приміщення площею 210,7 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Коростень, вул. Грушевського, 108 (а.с. 12-14)

Відповідно п. 3.1 договору, орендна плата визначається в розмірі 7000,00 грн за місяць з урахуванням ПДВ та щомісячним перерахунком на індекс інфляції за даними Держкомстату України. Орендна плата перераховується на розрахунковий рахунок орендодавця щомісячно до 5 числа за попередній місяць.

Згідно п. 4.1.2 договору, орендодавець зобов'язався вчасно надавати орендарю рахунки на оплату орендної плати та витрат з відшкодування наданих експлуатаційних та комунальних послуг.

Отже, суд констатує, що умовами договору передбачено сплата орендної плати як за строком її сплати, так і на підставі виставлених рахунків.

Термін дії договору з 11.03.2013 до 11.03.2014. Якщо орендар користується об'єктом оренди після закінчення строку договору, у разі відсутності заперечень зі сторони орендодавця, договір вважається укладеним на наступний рік і кожна із сторін цього договору має право відмовитись від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць (п. 5.1-5.2 договору).

Відповідно ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором

Враховуючи відсутність заперечень зі сторони орендодавця та те, що відповідач продовжує користуватись об'єктом оренди, дія договору продовжена на рік - до 11.03.2015.

Так, згідно укладеного сторонами договору, 11.03.2013 орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне користування за договірну плату основні засоби - нежитлові приміщення площею 210,7 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Коростень, вул. Грушевського, 108. Орендарю одночасно надано право користування земельними ділянками, на якій знаходяться об'єкти оренди та які прилягають до них загальною площею 0,1 га, про що було складено акт приймання-передачі в оренду об'єкта нерухомості (а.с. 135).

Судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання зі сплати орендної плати. Так, за період з лютого 2014 по жовтень 2015 користування приміщеннями відповідач мав сплатити 228742,00 грн. На рахунок позивача надійшло лише 76134,40 грн, з урахуванням чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 145607,60 грн.

04.12.2015 позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 125 від 04.12.2015, яка вручена відповідачу 08.12.2015 (а.с. 58), позивач просив погасити суму боргу в розмірі 145607,60 грн (за період з лютого 2014 року по жовтень 2015 року) (а.с. 31).

Однак, станом на день пред'явлення позову заборгованість відповідача перед позивачем не була погашена та становила 145607,60 грн.

Під час розгляду спору, у зв'язку з несплатою орендної плати за грудень 2015 та січень 2016, позивач збільшив позовні вимоги з орендної плати до 166607,60 грн (за період з лютого 2014 року по січень 2016 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визначаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Оскільки відповідач зобов'язання по орендній платі ні у встановлений законом строк, ні станом на час розгляду справи не виконав, вимога позивача про стягнення 166607,60 грн боргу є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо заперечень відповідача про не врахування позивачем 27720,00 грн в рахунок орендної плати.

В матеріалах справи наявні докази зарахування даних коштів за іншим зобов'язанням відповідача, а саме: купівлю-продаж основних засобів на суму 30720,00 грн згідно рахунку від 31.03.2013 на оплату основних засобів, який повністю був оплачений за меморіальними ордерами №ps14863602 від 01.07.2013 на суму 3000,00 грн, №ps15013615 від 16.07.2013 на суму 10000,00 грн, №ps16122959 від 14.11.2013 на суму 10000,00 грн, №ps16236766 від 27.11.2013 на суму 5000,00 грн, № 171847-К/2 від 27.11.2013 на суму 10000,00 грн. Оскільки, за меморіальним ордером № 171847-К/2 від 27.11.2013 оплата перевищувала наявний борг за рахунком від 31.03.2013, кошти в сумі 10000,00 грн були частково віднесені в погашення заборгованості за купівлю основних засобів в сумі 2720,00 грн, а решту - 7280,00 грн зараховано в погашення заборгованості за оренду.

При дослідженні банківських виписок (а.с.15-30), а саме сум які на думку відповідача не зараховані в погашення боргу за оренду, судом встановлено, що відповідачем здійснювались оплати заборгованості з призначенням платежу "за договором" та "за договором оренди". Зокрема, з банківській виписці № 251 від 14.11.2013 вбачається, що відповідачем 14.11.2013 здійснено дві оплати на рахунок позивача яким встановлено різне призначення платежу - "за договором" та "за договором оренди". В розрізі вищевисвітленого, суд приходить до висновку, що відповідач розрізняв дані платежі і мав на меті погашення заборгованості за різними зобов'язаннями.

Крім того, господарським судом при підрахунку сплачених відповідачем сум у 2013 році встановлено, що згідно розрахунку позивача відповідач мав сплатити за оренду 55280,00 грн (з березня 2013 по грудень 2013). Однак, відповідачем фактично сплачено позивачу 83000,00 грн. Дана дія також підтверджує намагання відповідача погасити інше зобов'язання перед позивачем окрім договору оренди.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як па підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ч.1 ст.43 ГПК України).

Враховуючи викладене, твердження представника відповідача про те, що оскільки призначенням платежу меморіальних ордерів є "за договором", відповідно відповідач сплачував борг за договором оренди є безпідставними та недоведеними.

Крім того, позивачем за порушення умов договору заявлено до стягнення пеню в сумі 21192,27 грн.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно п.8.3 договору, у випадку несвоєчасної сплати орендних платежів орендар сплачує на користь орендодавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, що підлягає сплаті, за кожен день прострочення.

Також, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 4256,34 грн. та інфляційних втрат в сумі 42729,48 грн.

Статтею 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно п. 8.3 договору, у випадку несвоєчасної сплати орендних платежів орендар сплачує на користь орендодавця 3% річних з простроченої суми, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Господарський суд, перевіривши розрахунки позивача, вважає їх арифметично вірними та такими, що підлягають задоволенню в заявлених сумах.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і укладеного договору та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі - з відповідача стягується на користь позивача 166 607,60 грн боргу, 21 192,27 грн пені, 4 256,34 грн 3% річних та 42 729,48 грн інфляційних втрат.

Судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-АШ" (11500, Житомирська область, м. Коростень, вул. Грушевського, 72-А, к.3, код 33557849) на користь Коростенської районної спілки споживчих товариств Житомирської області (11500, Житомирська область, м. Коростень, вул. Шевченка, 4, код 01749303):

- 166 607,60 грн боргу;

- 42 729,48 грн інфляційних втрат;

- 4 256,34 грн 3% річних;

- 21 192,27 грн пені;

- 3 521,79 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 18.03.16

Суддя Маріщенко Л.О.

ОСОБА_2:

1 - у справу,

2,3- сторонам (рек. з повід.)