РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2016Справа №910/32658/15

За позовом Дочірнього підприємства Всеукраїнського благодійного фонду "Сприяння державній пожежній охороні" "Науково-виробниче підприємство "СПЕЦПОЖСЕРВІС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІРІДІС ГРУП"

про стягнення 1 200 000, 00 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Самань В.Г.

від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство Всеукраїнського благодійного фонду «Сприяння державній пожежній охороні» «Науково-виробниче підприємство «СПЕЦПОЖСЕРВІС» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІРІДІС ГРУП» про стягнення 1 200 000,00 грн. за договором поставки № 12/2 від 27.12.2012р. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо поставки товару позивачу за вищевказаним договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.12.2015 р. порушено провадження у справі № 910/32658/15 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 01.02.2016 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Розгляд даної справи відкладався в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та пояснив суду, що додаток №2 до спірного договору сторонами не підписувався.

Представник відповідача на виклик суду не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, вимог суду не виконав.

При цьому суд відзначає, що ухвали суду направлялись відповідачу на вказану в позовній заяві та витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців адресу та отримана представником відповідача, що підтверджується підписом останнього на поштовому повідомленні.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Тож, приймаючи до уваги, що учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, та зважаючи на те, щодо суду не надходило клопотань про відкладення розгляду справи, суд вважає, що неявка у судове засідання представника відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 29.02.2016 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.12.2012 р. між Дочірнім підприємством Всеукраїнського благодійного фонду "Сприяння державній пожежній охороні" "Науково-виробниче підприємство "СПЕЦПОЖСЕРВІС" та Товариством з обмеженою відповідальністю "МІРІДІС ГРУП" укладено договір поставки № 12/12, за умовами якого відповідач зобов'язався поставити, а позивач - прийняти та оплатити товар на умовах даного договору.

Відповідно до п.1.1. договору, на підставі узгодженого строку поставки, який становить 25 календарних днів з моменту отримання попередньої оплати, відповідач зобов'язується здійснити поставку товару до 20 січня 2013 р., а позивач прийняти товар у вигляді сувенірної продукції в асортименті згідно специфікації (додаток №1 до договору), строки, і місце поставки згідно з додатком №2 до даного договору, який є його невід'ємною частиною.

Згідно з п. 3.1. договору, загальна сума договору поставки складає 2 000 000,00 грн. Позивач здійснює попередню оплату в розмірі 1 200 000, грн. на розрахунковий рахунок відповідача, зазначений в даному договорі.

Відповідно до п. 3.2. договору, ціна на кожне найменування товару буде зазначена у специфікації до даного договору.

Договір, відповідно до п.7.1., вступає в силу з моменту підписання і діє до моменту поставки товару у повному обсязі, а в частині розрахунків до повного виконання розрахунків між сторонами. Товар повинен бути поставлений не пізніше 20 січня 2013 р.

Згідно з п. 8.1. договору, у випадку, якщо додаток відповідно п.1.2. не буде підписано сторонами у встановлені строки, то відповідач зобов'язаний повернути у повному обсязі попередню оплату за товар в розмірі суми перерахованої на розрахунковий рахунок 1 200 000,00 грн., на рахунок позивача протягом 3 банківських днів, не пізніше 23 січня 2013р.

Відповідно до п.8.2. договору, у випадку, якщо товар не буде поставлений позивачу згідно підписаного договору поставки, відповідач зобов'язаний повернути у повному обсязі попередню оплату за товар у розмірі 1 200 000,00 грн. на рахунок позивача протягом 3 банківських днів, не пізніше 23 січня 2013 р.

27.12.2012 р. сторони підписали додаток №1 до договору поставки № 12/12 від 27.12.2012 р., в якому визначили найменування продукції, її характеристики, ціну та загальну кількість товару.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.12.2012 р. позивач на виконання умов договору № 12/12 від 27.12.2012 р. перерахував на користь відповідача попередню оплату в розмірі 1 200 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №712 від 28.12.2012 р., засвідчена копія якого містяться в матеріалах справи.

Позивач звертався до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІРІДІС ГРУП" з вимогами №11 від 07.02.2013 р. та №58 16.09.2013 р. про повернення протягом 5 діб всієї суми грошових коштів, сплачених Дочірнім підприємством Всеукраїнського благодійного фонду "Сприяння державній пожежній охороні" "Науково-виробниче підприємство "СПЕЦПОЖСЕРВІС" за договором № 12/12 від 27.12.2012 р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "МІРІДІС ГРУП" на вищевказані вимоги повідомляло, що через відсутність на підприємстві грошових коштів, останній не взмозі повернути всю суму попередньої оплати, при цьому зобов'язувалось повернути попередню оплату без урахування сум за вже виготовлену продукцію.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач стверджує, що Товариством з обмеженою відповідальністю "МІРІДІС ГРУП" допущено прострочення виконання зобов'язань щодо поставки товару за договором № 12/12 від 27.12.2012 р., у зв'язку з чим Дочірнім підприємством Всеукраїнського благодійного фонду "Сприяння державній пожежній охороні" "Науково-виробниче підприємство "СПЕЦПОЖСЕРВІС" заявлено вимоги про стягнення грошових коштів у сумі 1 200 000, 00 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.

Виходячи із умов договору № 12/12 від 27.12.2012 р. відповідач зобов'язаний був поставити обумовлений договором товар, протягом 25 календарних днів з моменту отримання попередньої оплати від позивача, але в будь-якому випадку до 20 січня 2013 р.

Крім того, сторонами не підписано додаток №2 до договору, при цьому, згідно з п. 8.1. договору, у випадку, якщо додаток відповідно п.1.2. не буде підписано сторонами у встановлені строки, то відповідач зобов'язаний повернути у повному обсязі попередню оплату за товар в розмірі суми перерахованої на розрахунковий рахунок 1 200 000,00 грн., на рахунок позивача протягом 3 банківських днів, не пізніше 23 січня 2013р.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

При цьому, відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідач заявлені до нього не спростував, правом надання відзиву не скористався, доказів виконання зобов'язань за договором № 12/12 від 27.12.2012 р. не надав, обставин щодо об'єктивних причин неможливості його виконання не навів.

Виходячи з аналізу положень ст. 693 Цивільного кодексу України умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, приймаючи до уваги, що за приписами ст.ст. 4-3, 33. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, суть якого полягає у обґрунтуванні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, своїх вимог і заперечень поданими суду доказами, які господарський суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оскільки наявними у справі документами підтверджується попередня оплата позивачем вартості товару за договором № 12/12 від 27.12.2012 р., враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов'язань щодо поставки товару, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення суми богу у розмірі 1 200 000, 00 грн.

Витрати по сплаті судового бору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.Позов Дочірнього підприємства Всеукраїнського благодійного фонду "Сприяння державній пожежній охороні" "Науково-виробниче підприємство "СПЕЦПОЖСЕРВІС" задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МІРІДІС ГРУП" (01015, м. Київ, вул. Лаврська, буд.16, літера «М», ідентифікаційний код 37401515), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Дочірнього підприємства Всеукраїнського благодійного фонду "Сприяння державній пожежній охороні" "Науково-виробниче підприємство "СПЕЦПОЖСЕРВІС" (01011, м. Київ, вул. Рибальська, буд.18, ідентифікаційний код 30401414) суму боргу у розмірі 1 200 000,00 (один мільйон двісті тисяч грн. 00 коп.) грн. та 18 000, 00 (вісімнадцять тисяч грн. 00 коп.) грн. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 09.03.2016 р.

Суддя Пригунова А.Б.