Господарський суд Чернігівської області
======================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

« 22» березня 2016 року справа № 927/148/16

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Промислова компанія «Пожмашина»,

17583, Чернігівська область, Прилуцький район, смт. Ладан, вул. Миру, буд. 100 А

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Оіл Трейд»,

17081, Чернігівська область, Козелецький район, с. Сираї, вул. Шкільна, буд. 14

Предмет спору: про стягнення заборгованості в сумі 2035910,75 грн.

Суддя Мурашко І.Г.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 11/16 від 15.03.2016 р., представник

ОСОБА_2 довіреність № 09/16 від 09.03.2016 р., представник

від відповідача: не зявився

Товариством з обмеженою відповідальністю Промислова компанія «Пожмашина» подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Оіл Трейд» про стягнення 2035910,75 грн. заборгованості, з якої 1609429,18 грн. основного боргу, 182250,00 грн. відсотків річних за кожні 30 календарних днів відстрочки платежу за період з 14.04.2015 р. по 12.10.2015 р., включно, 178182,18 грн. пені за період з 31.10.2015 р. по 09.02.2016 р., 12103,39 грн. відсотків річних за той же період та 53946,00 грн. інфляційних втрат за період з листопада 2015 р. по січень 2016 р., включно. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору від 30.03.2015 р. № СГ 005/15 ПМ.

Відповідач відзив на позов не надав, у судове засідання не зявився, уповноваженого представника не направив, будь яких заяв чи клопотань на адресу суду не надіслав, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 40, 54.).

В судовому засіданні 22.03.2016 р. позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Зважаючи на те, що згідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, неявка представника відповідача у судове засідання та неподання ним відзиву на позов, не є перешкодами для розгляду справи за наявними доказами у порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши повноважного представника позивача, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд, -

Встановив:

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю продаж, якщо інше не встановленого договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

30.03.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Пожмашина» (надалі позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грін Оіл Трейд» (надалі відповідач, покупець) укладено договір № СГ 005/15 ПМ (а.с.11-15), за умовами якого постачальник зобовязується продати, а покупець прийняти та оплатити на умовах цього договору такий товар: бункер-накопичувач перевантажувальний БНП 20 у кількості 2 шт., загальною вартістю 1458000,00 грн. (з ПДВ).

Розділом 3 договору «Строки, порядок та умови постачання» сторони погодили, що термін поставки товару до 30 березня 2015 р. Умови поставки EXW смт. Ладан («Інкотермс 2010»).

У відповідності до ст. 524 Цивільного кодексу України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно п.п. 2.1 - 2.3 договору відпускна ціна на готовий товар визначена в гривнях, з урахуванням офіційного показника курсу гривні до долара США за даними Національного банку України на дату підписання договору. Розрахунки між сторонами проводяться в безготівковому порядку. Загальна сума договору становить 1458000,00 грн. (в тому числі ПДВ 20% в сумі 243000,00 грн.), що в еквіваленті становить 62220,00 доларів США.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивачем відповідно до видаткової накладної № УП -00120 від 14.04.2015 р. поставлено, а відповідачем в особі директора товариства ОСОБА_3 на підставі довіреності від 14.04.2015 р. № 11 отримано товар на суму 1458000,00 грн. (а.с.16 17).

Виходячи з умов п.п. 2.4.1 - 2.4.2 договору, відстрочка платежу за поставлений товар становить не більше, ніж сім календарних місяців, рахуючи від дати підписання договору. Кінцева дата проведення оплати за поставлений товар 30 жовтня 2015 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 694 Цивільного кодексу України договором купівлі продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Відстрочення платежу означає здійснення повної оплати товару у строки, встановлені договором, через деякий час після одержання товару.

Проаналізувавши умови договору від 30.03.2015 р. № СГ 005/15 ПМ, та заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов до висновку, що поставка товару була здійснена на умовах товарного кредиту.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не передбачено умовами договору або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Виходячи з умов п. 2.4.2 кінцевою датою проведення оплати за поставлений товар є 30 жовтня 2015 р.

Відповідач порушив умови договору, за поставлений товар у встановлений договором строк не розрахувався.

Заборгованість відповідача за поставлений товар в сумі 1458000,00 грн. також підтверджується актом звірки розрахунків УП-00038 станом на 31.10.2015 р., що підписаний та завірений печатками обох сторін (а.с.35).

Пунктом 2.4.4 договору визначено, що у випадку перевищення на дату проведення розрахунків, офіційного курсу гривні до долара США за даними Національного банку України показника 24,00 гривні за долар США, розрахунки проводяться за формулою: Втр = Втп/Кп х Кр, де Втр вартість товару на дату проведення розрахунків; Втп вартість товару на дату підписання договору; Кп курс валют НБУ на дату підписання договору; Кр курс валют НБУ на дату проведення розрахунків.

Матеріалами справи підтверджується прострочка виконання відповідачем взятих на себе зобовязань щодо оплати поставленого товару. На момент складання позовної заяви (станом на 09.02.2016 р.) відповідач за товар вартістю 1458000,00 грн., поставлений згідно договору від 30.03.2015 р. № СГ 005/15 ПМ, не розрахувався.

На дату складання позовної заяви офіційний курс гривні до долара США за даними Національного банку України перевищив показник 24,00 грн. за долар США (25,877397 грн. > 24,00 грн.) (а.с.19).

Таким чином, позивачем правомірно проведений перерахунок вартості поставленого товару, виходячи з умов п. 2.4.4 договору.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок (а.с.9-10), дослідивши матеріали справи, заслухавши повноважного представника позивача, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 1609429,18 грн. (1458000,00 грн./ 23,442625 грн. х 25,877397 грн.), де 1458000,00 грн. вартість поставленого товару; 23,442625 грн. вартість 1 долара США за офіційним курсом НБУ станом на дату укладення договору (30 березня 2015 р.); 25,877397 грн. вартість 1 долара США за офіційним курсом НБУ станом на дату складання позову (09.02.2016 р.) (а.с.18-19).

Відповідно до п. 2.4.3 договору сторони дійшли згоди, що за кожні 30 календарних днів відстрочки платежу відповідач сплачує позивачу кошти в сумі, рівній середній кредитній банківській ставці в розмірі 25% річних від загальної вартості товару за договором, що становить 30375,00 грн.

Право передбачити в договорі обовязок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи з дня передавання товару продавцем, надано сторонам ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, яка регулює правовідносини, повязані із продажем товару в кредит, та узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 Цивільного кодексу України, оскільки сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно приписів ст. 1057 Цивільного кодексу України, якщо предметом договору з відстроченням платежу є речі, визначені родовими ознаками, він є різновидом комерційного кредиту, до якого застосовуються положення статей 1054-1056 ЦКУ.

Керуючись п. 2.4.3 договору, позивачем нараховано до стягнення 182250,00 грн. 25 % відсотків за кожні 30 календарних днів відстрочки за період з 14.04.2015 р. по 12.10.2015 р.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши наданий розрахунок (а.с.9-10), дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення відсотків річних за кожні тридцять днів відстрочення платежу за період з 14.04.2015 р. по 12.10.2015 р. в повному обсязі в сумі 182250,00 грн.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 Цивільного кодексу України.

За визначенням статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Пунктом 5.2 договору сторони передбачили, що у випадку невчасної оплати відповідач сплачує в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від вартості товару за кожний день прострочення.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення 178182,18 грн. пені за період з 31.10.2015 р. по 09.02.2016 р., а також, виходячи з положень ст. 625 Цивільного кодексу України, 12103,39 грн. 3 % річних за той же період, та 53946,00 грн. інфляційних втрат за період з листопада 2015 р. по січень 2016 р., включно.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши наданий розрахунок (а.с.9-10), дійшов висновку про часткове задоволення заявлених вимог в частині стягнення пені в сумі 177329,21 грн. та трьох відсотків річних в сумі 12090,63 грн. за заявлений період стягнення, враховуючи наявність арифметичних помилок в наданому розрахунку, а також, неврахування позивачем того, що 2016 р. складається з 366 днів.

Позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 53946,00 грн. у період з листопада 2015 р. по січень 2016 р., включно, задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів (національної валюти) внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Виходячи з приписів п. п. 8.1, 8.2 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства за порушення грошових зобовязань» вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов'язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України). При цьому стягнення інфляційних нарахувань на суму основної заборгованості не є можливим, оскільки індекс інфляції розраховується лише стосовно національної валюти України (гривні). Однак, якщо за умовами договору сума платежу, що визначена в іноземній валюті, на день виникнення у відповідача грошового зобов'язання перераховується у гривню і в подальшому на день фактичної сплати коштів згідно з таким перерахунком не змінюється, тобто залишається гривневим, то з моменту перерахунку боржник відповідно до частини другої статті 625 ЦК України зобов'язаний на вимогу кредитора сплатити борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання даного зобов'язання.

Таким чином, виходячи з вимог п. 8.2 Постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 р. право на нарахування інфляційних втрат виникає у позивача лише після набуття чинності рішенням суду в даній справі щодо стягнення коштів згідно наданого позивачем розрахунку (а.с. 9-10) станом на 09.02.2016 р., оскільки в подальшому, на день фактичної сплати коштів, грошове зобов»язання не змінюється та залишається гривневим В періоді заявленому до стягнення листопад 2015 р. січень 2016 р., включно, права на нарахування та стягнення інфляційних втрат позивач не має, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Оіл Трейд» (17081, Чернігівська область, Козелецький район, с. Сираї, вул. Шкільна, буд. 14, , з будь якого рахунку виявленого державним виконавцем) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Пожмашина» (17583, Чернігівська область, Прилуцький район, смт. Ладан, вул. Миру, буд. 100 А, р/р 1885 в ПУАТ «ФІДОБАНК», МФО 300175, код ЄДРПОУ 33742,18 грн. основного боргу, 182250,00 грн. відсотків річних за кожні 30 календарних днів відстрочки платежу, 177329,21 грн. пені, 12090,63 грн. відсотків річних, 29717,17 грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя І.Г.Мурашко