ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

21 березня 2016 року Справа № 908/3645/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Овечкіна В.Е., Корнілової Ж.О., Чернова Є.В.,
розглянувши матеріали касаційної скарги заступника прокурора Харківської області
на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 27.01.2016
у справі№908/3645/15
за позовомМелітопольського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Мелітопольської міської ради
до (третя особафізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - КП "Комунальна власність" Мелітопольської міської ради)
простягнення 28249,57 грн. заборгованості, розірвання договору оренди та зобов'язання повернути комунальне майно вартістю 52474 грн.
встановив:

Подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.111 ГПК України до касаційної скарги повинні додаватися докази сплати судового збору.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.44 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно приписів ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" (в редакції від 01.09.2015р.) за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до пп.5 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції від 01.09.2015р.) за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Таким чином, з 01.09.2015р. розмір сплачуваного судового збору є залежним від ціни позову, оскільки, на відміну від редакції вказаного закону, чинної до 01.09.2015р., обчислення судового збору жодним чином не залежить від оспорюваної суми (в разі оскарження вимог майнового характеру).

Отже, за змістом пп.5 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", розмір судового збору у випадку подання апеляційних чи касаційних скарг у справах, судовий збір за подання позову в яких було сплачено до 01.09.2015р., розраховується виходячи з суми судового збору, підлягаючого до сплати при поданні позову. Цей розмір не підлягає перерахунку відповідно до нових ставок, визначених Законом (п.5 Інформаційного листа ВГСУ від 12.11.2015 №01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 №484-VІІІ)).

Як роз'яснено у п.п.2.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 №7, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Предметом позову у даній справі є дві вимоги майнового характеру (стягнення 28249,57 грн. заборгованості та зобов'язання повернути комунальне майно вартістю 52474 грн.) та одна вимога немайнового характеру (розірвання договору оренди).

Відповідно до пп.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на час подання позову, тобто станом на 09.06.2015р.) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Як вбачається з матеріалів справи, в частині вимоги про стягнення 28249,57 грн. заборгованості 2% ціни позову становить 564,98 грн., тобто менше за 1,5 розміру мінімальної заробітної плати, тому при поданні позовної заяви підлягав до сплати судовий збір у сумі 1827 грн. (1218грн.х1,5), як наслідок, розмір судового збору при поданні касаційної скарги має становити 2192,40 грн. (1827х1,2).

Так само в частині вимоги про зобов'язання повернути комунальне майно вартістю 52474 грн. 2% ціни позову становить 1049,48 грн., тобто менше за 1,5 розміру мінімальної заробітної плати, тому при поданні позовної заяви підлягав до сплати судовий збір у сумі 1827 грн. (1218грн.х1,5), як наслідок, розмір судового збору при поданні касаційної скарги мав би становити 2192,40 грн. (1827х1,2).

При цьому, сума судового збору за позовну вимогу немайнового характеру станом на 09.06.2015р. (дата подання позову) становила 1218 грн., а при поданні касаційної скарги - 1461,60 грн. (1218х1,2).

Враховуючи приписи пп.5 п.2 ч.2 ст.4, ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" (в редакції від 01.09.2015р.), в сукупності підлягаюча до сплати загальна сума судового збору має становити 5846,40 грн. (1461,60+2192,40+2192,40).

Однак, згідно платіжного доручення від 16.02.2016 №107, проведеного банком 17.02.2016р., при поданні касаційної скарги заявником судовий збір сплачено частково, а саме в розмірі 5115,60 грн.

Отже, скаржником не дотримано норм процесуального закону, що згідно з п.4 ч.1 ст.1113 ГПК України є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.110 ГПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Перебіг процесуального строку для подання касаційної скарги розпочався 28.01.2016р. та закінчився 16.02.2016р., однак, як вбачається з клопотання від 24.02.2016 №05/2-17-16 про долучення оригіналу платіжного документу щодо сплати судового збору, касаційну скаргу з доказом сплати судового збору заявником подано 25.02.2016р., тобто з пропуском встановленого строку.

Відтак, в порушення вимог ст.110 ГПК України касаційну скаргу фактично подано після закінчення 20-денного процесуального строку, встановленого для її подання, без клопотання про його відновлення, що згідно п.5 ч.1 ст.1113 цього Кодексу є підставою для повернення касаційної скарги заявнику.

Враховуючи наведене та керуючись ст.86 та п.п.4,5 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 27.01.2016 у справі №908/3645/15 повернути скаржнику, а згадану справу - до господарського суду Запорізької області.

Судді:В.Овечкін
Ж.Корнілова
Є.Чернов