ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.03.2016р. Справа № 905/169/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Бова О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго»

до відповідача: Донецького обласного краєзнавчого музею

про стягнення 6 319, 62 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю № 221215-1/9.2п від 22.12.2015р.

від відповідача: не зявився

Суть спору: ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Донецького обласного краєзнавчого музею 6 319,62 грн., з яких:

- 3630,65 грн. боргу за спожиту активну електроенергію за період липень-листопад 2014р.;

- 31,85 грн. боргу за спожиту реактивну електроенергію за період липень-листопад 2014р.;

- 123,62 грн. 3% річних, нарахованих з 29.07.2014р. по 05.11.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті спожитої активної та реактивної електроенергії за період липень-листопад 2014р.

- 1928,82 грн. інфляційних, нарахованих з 01.08.2014 р. по 31.10.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті спожитої активної та реактивної електроенергії за період липень-листопад 2014р.;

- 604,68 грн. пені, нарахованої з 29.07.2014р. по 05.11.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті спожитої активної та реактивної електроенергії за період липень-листопад 2014р.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань по договору про постачання електричної енергії № 191 від 11.03.2013р. щодо повної та своєчасної оплати відповідачем активної та реактивної електроенергії, у звязку з чим у відповідача виникла заборгованість за активну та реактивну електроенергію та позивачем нараховані пеня, 3% та інфляційні у розмірах, заявлених до стягнення.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 15.01.2016р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 905/169/15.

01.02.2016р. за вх.№3056/16 господарський суд Донецької області одержав клопотання позивача з додатком витребуваних судом документів, а саме: належним чином засвідчені копії роздрукованих відомостей Інформаційно-ресурсного центру про знаходження відповідача в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України на момент розгляду справи у суді; додатків № 3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», № 6 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» до договору про постачання електричної енергії № 191 від 11.03.2013р.; постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.11.2009р. № 1262 «Про внесення зміни до постанови НКРЕ від 20.12.2001р. № 1241», постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики «Щодо встановлення роздрібних тарифів на електроенергію з урахуванням граничних рівнів тарифів при поступовому переході до формування єдиних роздрібних тарифів для споживачів на території України» від 26.06.2014р. № 906, від 24.07.2014р. № 1033, від 27.08.2014р. № 1149, від 24.09.2014р. № 24, від 28.10.2014р. № 181. Також у вказаному клопотанні позивач підтверджує, що не звертався до суду із даними позовними вимогами, на момент розгляду даної справи у суді інші справи з тих самих підстав та предмету спору не розглядаються.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.02.2016р. розгляд справи відкладений на 09.03.2016р.

29.02.2016р. за вх.№ 6592/16 господарський суд Донецької області одержав письмові пояснення позивача, згідно з якими останній зазначає, що в актах приймання-передавання товарної продукції за спірний період вказана назва обєкту відповідача «Меморіальний музей-усадьба ОСОБА_2 (відділ Донецького обласного краєзнавчого музею), оскільки саме цей обєкт є точкою розрахункового обліку відповідача. Крім того, акти приймання передачі товарної продукції підписані сторонами договору та скріплені їх печатками, що також підтверджує споживання електричної енергії саме відповідачем. В додаток до письмових пояснень надані належним чином засвідчена копія Додатку № 3 до договору про постачання електричної енергії від 11.03.2013р. «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» та клопотання, згідно з яким позивач просить суд вважати вірним період нарахування пені у розмірі 604,68 грн. з 29.07.2014р. по 26.05.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної та реактивної електроенергії з липня по листопад 2014р. з посиланням на те, що при друкуванні позовної заяви в прохальній частині було допущено технічну описку в періоді нарахування пені, а саме, зазначено період «з 29.07.2014р. до 05.11.2015р.» замість належного «з 29.07.2014р. до 26.05.2015р.», що також підтверджується розрахунком ціни позову, доданого до позовної заяви.

Відповідач у судові засідання не зявився, відзив на позовну заяву та документи, що підтверджують заперечення проти позову не надав. При цьому, з огляду на інформаційний лист ВГСУ від 12.09.2014р. № 01-06/1290/14 «Про Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням АТО» (із змінами та доповненнями) про час та місце судових засідань був повідомлений належним чином, про що свідчить акт господарського суду Донецької області від 15.01.2016р. про неможливість надсилання поштової кореспонденції на адресу відповідача, що зазначена позивачем у позові та у Спеціальному витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 04.03.2016р. та розміщення оголошень про час та місце розгляду справи на електронній сторінці господарського суду Донецької області, яка міститься на офіційному веб-порталі «Судова влада в Україні».

З огляду на зазначене, а також враховуючи той факт, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, господарський суд визнав за можливе розглянути справу в порядку статті 75 ГПК України за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до статті 85 ГПК України у судовому засіданні за участю представника позивача оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив:

11.03.2013р. між ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» (позивач, постачальник) та Донецьким обласним краєзнавчим музеєм (відповідач, споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 191, за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача із загальною (за всіма обєктами) приєднаною потужністю 8135 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

За умовами договору постачальник зобовязався: постачати споживачу електроенергію, як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (п. 2.2.2. договору), а споживач зобовязався: оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» та № 5 «Порядок розрахунків» до цього договору; здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком № 6 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» до цього договору (пункти 2.3.4., 2.3.5, 2.3 договору).

Пунктом 3.1.1. договору передбачено, що постачальник електричної енергії має право отримувати від споживача своєчасну плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з Умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, та інші платежі, обумовлені цим договором.

Умовами п.7.5. договору визначено, що розрахунки за електроенергію та інші платежі за розрахунковий період здійснюються за діючими тарифами у відповідності до діючого законодавства. Порядок здійснення розрахунків за активну електроенергію та оплати за перетікання реактивної електроенергії обумовлюються додатками № 5 «Порядок розрахунків» і № 6 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» до цього договору.

Порядок зняття показів розрахункових приладів обліку та відомості щодо точок розрахункового обліку наведені в додатку № 3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії». (п. 7.6. договору).

На підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов договору оформлюються «Акт фіксації показань приладів обліку», Звіт про покази розрахункових приладів обліку», «Акт прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) і «Акт з контролю електричної потужності», що є невідємними частинами до цього договору. (п. 7.6. договору).

Розрахунковий період встановлено споживачу з 00-00 годин 12 числа попереднього місяця до 24-00 годин 11 числа поточного місяця. У разі коли дата закінчення розрахункового періоду співпадає з неробочим днем, момент зняття показів розрахункових лічильників електричної енергії в перший робочий день, наступний за неробочим днем (час та дата), вважаються часом та датою закінчення розрахункового періоду та початку наступного за ним розрахункового періоду. За підсумками розрахункового періоду постачальник електричної енергії виписує споживачу рахунок для остаточного розрахунку. Період між датами початку та закінчення розрахункового періоду прирівнюється до періоду дії тарифу (календарного місяця) та сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на активну електроенергію, що діяли на кінець розрахункового періоду та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних оформленого між постачальником та споживачем «Акта прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії)» (додаток №10 до договору) та/або інших умов договору. (пункти 1, 3 Додатку №5 «Порядок розрахунків» до договору).

Порядок зняття показів розрахункових приладів обліку реактивної енергії та розрахунку плати за перетікання реактивної електроенергії обумовлюється додатками № 3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» та № 6 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» до договору. За підсумками розрахункового періоду постачальник електричної енергії виписує споживачу рахунок для здійснення плати за перетікання реактивної електроенергії. (пункт 8 Додатку №5 «Порядок розрахунків» до договору).

Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, а також за інші платежі, передбачені цим договором та ПКЕЕ здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка грошовими коштами на рахунки постачальника електричної енергії, які вказані в розділі 10 Договору, у терміни, що не перевищують 10 операційних днів від дня отримання рахунку. Для проведення остаточного розрахунку споживач не пізніше наступного дня з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі за місцем надання звіту про обсяги спожитої електроенергії рахунок на оплату електричної енергії та інших платежів, що передбачені договором. Постачальник має право направляти споживачу для оплати рахунки поштою рекомендованим листом, нарочним або надавати уповноваженому представнику споживача під підпис на другому екземплярі рахунку та у журналі постачальника. При направленні рахунку нарочним споживач або уповноважений представник споживача зобовязаний прийняти рахунок під підпис на супровідному листі постачальника або на другому екземплярі рахунку. (пункт 9 Додатку №5 «Порядок розрахунків» до договору).

У пункті 4.2.1 договору визначено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.4-2.3.5 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 5 «Порядок розрахунків» до цього договору споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі, обумовленому додатком №5 «Порядок розрахунків» до цього договору за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, 3 % річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобовязання за цим договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

За внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.4-2.3.5. цього договору, з порушенням термінів, визначених цим додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. (пункт 9 Додатку №5 «Порядок розрахунків» до договору).

Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2013р. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. (пункт 9.5 договору).

Згідно з додатком № 3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» до договору точкою розрахункового обліку відповідача є обєкт - «Меморіальний музей-усадьба ОСОБА_2».

У матеріалах справи також наявні додатки до договору № 6 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії», № 12 «Розрахунок втрат електричної енергії».

Договір разом з додатками до нього підписані сторонами та скріплені їх печатками.

Приймаючи до уваги, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази припинення дії вказаного правочину, суд дійшов висновку, що зобовязання сторін за вказаною угодою автоматично продовжувалися кожний наступний рік та були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

Судом також встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобовязання з постачання відповідачу електричної енергії та поставив відповідачу за період липень -листопад 2014 року активної електроенергії на загальну суму 3 630,65 грн., та за період липень-листопад 2014 року реактивної електроенергії на загальну суму 31,85 грн., що підтверджується підписаними сторонами і скріпленими їх печатками актами прийняття-передавання товарної продукції.

Поряд з цим, позивач виставляв відповідачу відповідні рахунки на сплату спожитої у спірний період активної та реактивної електроенергії, які отримані уповноваженими особами відповідача, про що свідчать відповідні відмітки на цих рахунках та довіреності на імя уповноважених осіб відповідача на отримання таких рахунків, копії яких наявні в матеріалах справи. Так, рахунок за липень 2014р. одержаний відповідачем 14.07.2014р., рахунок за серпень 2014р. одержаний відповідачем 12.08.2014р., рахунок за вересень 2014р. одержаний відповідачем 12.09.2014р., рахунок за жовтень 2014р. одержаний відповідачем 15.10.2014р., рахунок за листопад 2014р. одержаний відповідачем 12.11.2014р.

Між тим, оплату за отриману активну та реактивну електроенергію відповідач у встановлені договором строки не здійснив, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд (з врахуванням клопотання позивача, яке надано в додаток до письмових пояснень від 29.02.2016р. за вх. № 6592/16) стягнути з відповідача борг за активну електроенергію у розмірі 3630,65 грн., спожиту за період липень-листопад 2014 р., борг за реактивну електроенергію у розмірі 31,85 грн., спожиту за період липень-листопад 2014 р.; 3 % річних у розмірі 123,62 грн., нарахованих у період з 29.07.2014р. по 05.11.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті спожитої активної та реактивної електроенергії за період липень-листопад 2014р.; інфляційні у розмірі 1928,82 грн., нарахованих з 01.08.2014р. року по 31.10.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті спожитої активної та реактивної електроенергії за період липень-листопад 2014 р; суму пені у розмірі 604,68 грн., нараховану з 29.07.2014р. по 26.05.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті спожитої активної та реактивної електроенергії за період липень-листопад 2014 р.

У матеріалах справи також наявний підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт звірки заборгованості від 22.12.2014р., згідно з яким станом на 01.12.2014р. заборгованість відповідача за договором № 191 від 11.03.2013р за активну електроенергію становить 3630,65 грн., за реактивну електроенергію - 31,85 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного:

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог частини першої статті 629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

За договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (частина перша статі 275 ГК України).

Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частинами шостою та сьомою статті 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За приписами статей 525, 526 ЦК України та статті 193 ГК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Як вище встановлено судом, між сторонами укладено договір про постачання електричної енергії (з додатками до нього), за умовам якого позивач постачає електричну енергію відповідачу, а відповідач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі протягом 10 операційних днів з дня отримання рахунку.

Господарським судом встановлено, що позивач свої зобовязання за договором виконав належним чином, а саме поставив відповідачу електричну енергію, що підтверджується матеріалами справи, у тому числі підписаними актами прийняття-передавання та виставленими рахунками, а відповідач порушив умови договору та не здійснив у передбачені договором строки оплату вартості отриманої електричної енергії, у звязку з чим борг відповідача за активну електроенергію становить 3630,65 грн., а борг за реактивну електроенергію становить 31,85 грн. При цьому, жодних заперечень щодо наявності боргу за активну та реактивну електроенергію, а також доказів, що спростовують його наявність до суду відповідачем не надано. Більш того, у акті звірки заборгованості від 22.12.2014р. за договором № 191 від 11.03.2013р. відповідачем підтверджено наявність спірної заборгованості за активну електроенергію у розмірі 3630,65 грн. та за реактивну електроенергію у розмірі 31,85 грн.

На момент прийняття рішення у даній справі, матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем сум боргу за активну та реактивну електроенергію, а тому грошове зобовязання відповідача в цій частині всупереч нормам законодавства та умовам договору перед позивачем залишилось невиконаним.

Враховуюче те, що позовні вимоги в частині стягнення боргу за активну електроенергію у розмірі 3630,65 грн. спожиту за період липень-листопад 2014 р., боргу за реактивну електроенергію у розмірі 31,85 грн., спожиту за період липень-листопад 2014 р. обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають фактичним обставинам справи та не спростовані відповідачем, то вони підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних втрат суд виходить з наступного:

Згідно з частиною першою статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (стаття 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

За приписами статей 611, 612 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Зобовязання можуть забезпечуватись неустойкою, якою є відповідно до статті 549 ЦК України, сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Такий вид забезпечення виконання зобовязання як пеня, її розмір та порядок її нарахування встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» та частиною шостою статті 232 ГК України.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання, що передбачено частиною першою статті 550 ЦК України.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22.11.1996р. № 543-96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 вказаного Закону).

У пункті 9 Додатку №5 «Порядок розрахунків» до договору визначено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.2.3-2.2.4 цього Договору, з порушенням термінів, визначених цим додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

В силу вимог частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому вимогами частини першої статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Оскільки відповідачем не виконані умови договору про постачання електричної енергії № 191 від 11.03.2013р. щодо повної та своєчасної оплати вартості спожитої електричної енергії, позивачем нараховано пеню, 3% річних та інфляційні.

Перевіривши арифметичний розрахунок пені за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон», згідно з яким заявлена сума пені за зобовязаннями липня листопада 2014р., яка нарахована за період з 29.07.2014р. по 26.05.2015р., становить 604,68 грн., господарський суд встановив, що сума пені за вказаний період становить 604,67 грн., у звязку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені задовольняються частково у визначеному судом розмірі.

Перевіривши арифметичний розрахунок 3% річних за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон», господарський суд встановив, що сума 3% річних за зобовязаннями липня листопада 2014р., яка нарахована за період з 29.07.2014р. по 05.11.2015р., за розрахунком господарського суду складає 123,63 грн., а не 123,62 грн.

За приписами п.2 ч.1 ст.83 ГПК України господарський суд має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав та законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони. Оскільки позивач не надав до суду відповідного клопотання про вихід за межі позовних вимог, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних задовольняються господарським судом в межах заявлених позовних вимог.

Щодо розрахунку інфляційних нарахувань, заявлених позивачем до стягнення у розмірі 1928,82 грн. за період з 01.08.2014р. по 30.10.2015 р. включно, господарський суд враховує наступне.

Згідно з пунктом 6 Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої Наказом Державного комітету статистки України від 27.07.2007р. № 265 індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції обчислюється виходячи з суми боргу, що мав місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

У пунктах 3.1, 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» розяснено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За здійсненим господарським судом перерахунком, сума інфляційних втрат становить 1856,10 грн., у звязку з чим позовні вимоги в цій частині задовольняються судом частково у визначеному судом розмірі.

За приписами статті 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 49 ГПК України судовий збір стягується з винної сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р I Ш И В :

1. Позов Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» задовольнити частково.

2. Стягнути з Донецького обласного краєзнавчого музею (83048, Донецька область, місто Донецьк, Київський район, вулиця Челюскінців, будинок № 189 А; ) на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» (84302, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Островського, будинок № 8; ) 3 630 (три тисячі шістсот тридцять) грн. 65 коп. боргу за активну електроенергію, 31 (тридцять одна) грн. 85 коп. боргу за реактивну електроенергію, 604 (шістсот чотири) грн. 67 коп. пені, 123 (сто двадцять три) грн. 62 коп. 3% річних, 1856 (одна тисяча вісімсот пятдесят шість) грн. 10 коп. інфляційних втрат, 1203 (одна тисяча двісті три) грн. 98 коп. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складене 14 березня 2016 року.

Суддя Л.В. Ніколаєва