ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"22" березня 2016 р. Справа № 903/61/16

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Моді

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Торговий дім Аванта

про стягнення 64 113,77грн.

Суддя Філатова С.Т.

за участю представників сторін:

від позивача: н/в

від відповідача: ОСОБА_2, дов. від 04.01.2016р. №1

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України розяснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки сторін.

Суть спору:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Моді" звернулось з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Аванта" про стягнення 64 113,77грн., в тому числі 40 805,66грн. боргу за поставлений товар згідно договору поставки №1437-10А від 31.12.2010р., 1 605,54грн. річних за період з 27.06.2014р. по 28.01.2016р. , 21 702,57грн. інфляційних втрат за період з серпня 2004р. по грудень 2015р. відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Позовні вимоги обґрунтовані таким:

31 грудня 2010 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Моді" та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Аванта" було укладено договір поставки № 1437-10А, згідно з яким товариство (постачальник) зобов'язувалося передавати у власність покупцю (відповідачу) товар, а покупець - приймати товар та оплачувати його вартість на умовах даного договору.

На виконання договору поставки, за період з травня 2014 по грудень 2014 року, ТОВ "Моді" на підставі видаткових накладних №175 від 07.05.2014р., №164 від 07.05.2014р., №459 від 13.05.2014р., №458 від 13.05.2014р., №457 від 13.05.2014р., № 456 від 13.05.2014р., № 1342 від 25.06.2014р., № 1341 від 25.06.2014р., №518 від 09.07.2014р., №903 від 16.07.2014р., №904 від 16.07.2014р., №905 від 16.07.2014р., №906 від 16.07.2014р., №907 від 16.07.2014р., №1580 від 30.07.2014 р., №175 від 05.08.2014р., №176 від 05.08.2014р., №177 від 05.08.2014р, № 266 від 06.08. 2014р., №678 від 13.08.2014р., №679 від 13.08.2014р., № 271 від 07.10.2014р., №272 від 07.10.2014 р, №273 від 07.10.2014р., № 274 від 07.10.2014р., № 387 від 08.10.2014р., № 866 від 19.11.2014р., №867 від 19.11.2014р, №868 від 19.11.2014р., №869 від 19.11.2014р., №870 від 19.11.2014р., № 871 від 19.11.2014р. 872 від 19.11.2014р, № 163 від 03.12.2014р., №464 від 10.12.2014р., №769 17.12.2014р., №797 від 17.12.2014 р., №798 від 17.12.2014 р., №799 від 17.12.2014р. поставило відповідачу товар загальною вартістю - 41 597,58грн.

У відповідності до п. 4.1. договору оплата за товар здійснюється протягом 50 (п'ятдесяти) календарних днів з моменту поставки товару.

Відповідач свої зобов'язання щодо оплати поставленого товару за вказаними видатковими накладними виконав частково.

02.11.2015р. на адресу відповідача надіслана претензія №271 від 30.10.2015р. з вимогою повернути борг, яка залишена без відповіді та реагування.

На день подання позовної заяви сума заборгованості відповідача перед ТОВ "Моді" за поставлений товар складає 40 805,66грн.

Відповідач у запереченнях №115 від 22.02.2016р. позов заперечив, мотивуючи таким:

Провівши аналіз бухгалтерських операцій, встановлено, що станом на 30.04.2015 року між ТзОВ "Моді" та ТзОВ "Торговий дім "Аванта" підписано акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2015р. по 30.04.2015р., в якому сторони закріпили кінцеве сальдо в сумі 76804,51грн. на користь ТзОВ "Моді".

Після проведення звірки в користь ТзОВ "Моді" оплачено 52 120,15грн. згідно платіжних доручень, що додаються в кількості 8 шт.

Таким чином, загальне кінцеве сальдо має становити не більше як 24 684,76грн.

Повідомив, що на адресу позивача надіслано заяву вих. №102 від 16.02.2016р. про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 3494,93грн.

Згідно ст. 601 ЦКУ та ст. 341 ГКУ взаємозалік зустрічних однорідних вимог є одностороннім правочином щодо погашення зустрічних однорідних вимог і не вимагає погодження зі сторони боржника.

Вважає, що кінцева заборгованість ТзОВ "Торговий дім "Аванта" може становити не більше як 21 189,83грн.

Нарахування відсотків річних та інфляційних вважає необґрунтованим, так як не враховано всі наведені вище платежі.

Вказав, що разом із заявою про взаємозалік позивачу було надіслано акти звірки взаємних розрахунків для закріплення кінцевого сальдо.

Долучив акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2015р. по 30.04.2015р., проект акту звірки за період з 01.05.2015р. по 16.02.2016р., платіжні доручення №50007 від 11.08.2015р., №50496 від 13.08.2015р., №50825 від 18.08.2015р., №51727 від 25.08.2015р., №52964 від 03.09.2015р., №62864 від 01.12.2015р., №63095 від 03.12.2015р., №63878 від 10.12.2015р., заява про взаємозалік №102 від 16.02.2016р., договір №27-11А від 01.01.2011р., акти приймання - передачі наданих послуг №3036 від 31.03.2015р., №254 від 05.01.2015р., №10446 від 30.11.2014р., №7880 від 30.09.2014р., №7015 від 31.08.2014р., №5997 від 31.07.2014р., №5066 від 30.06.2014р., №8565 від 30.08.2015р., рахунок №8565 від 30.09.2015р., проект акту звірки за період з 01.01.2014р. по 15.02.2016р.

Позивач у поясненнях від 02.03.2016р. №02/03-16-2 повідомив, що станом на 29.02.2016 р. розмір основного боргу ТОВ «ТД «Аванта» перед ТОВ «МОДІ» становить 24 684,76 грн.

Між сторонами підписано акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2015р. по 30.04.2015р. станом на 30.04.2015 року, в якому сторони закріпили кінцеве сальдо в сумі 76804,51грн. на користь ТзОВ "Моді".

Після підписання акту ТОВ «ТД «Аванта» сплатило 52 120,15 грн., кінцеве сальдо - 24684,76 грн.

Щодо заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 16.02.2016 р. №102 на суму 3494,93 грн., яка нібито була надіслана на адресу позивача відповідачем, ззаначив, що згідно ст. 598 ЦК України припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 601 ЦК зобовязання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Тобто, лише сукупність трьох умов - зустрічність вимог, їхня однорідність та настання строку виконання може слугувати підставою для розгляду сторонами можливості оформлення заліку. Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження наявності зустрічної та однорідної вимоги до позивача. Разом з тим, правовідносини сторін виникли на підставі договору поставки № 1437-10А від 31.12.2010 р., в результаті неналежного виконання якого відповідачем відбулось звернення до суду.

З огляду на постанову ВГСУ від 30.07.2014р. у справі №909/1094/13, зарахування вважається проведеним у випадку, якщо воно відбувається на підставі направленої заяви про зарахування вимог після отримання іншою стороною такої заяви. Жодної заяви від відповідача про зарахування вимог позивачем отримано не було.

Відповідачем не надано жодних доказів та обґрунтувань з приводу наявності будь-яких зобовязань позивача за даними правовідносинами, а отже, можливість проведення зарахування зустрічних однорідних вимог у даному випадку відсутня.

З тверджень відповідача випливає, що дата заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог - 16.02.2016 р., натомість, провадження за позовом ТОВ «МОДІ» у даній справі було відкрито судом ще 09.02.2016 р., що дає підстави припустити про затягування відповідачем розгляду даної справи, а також ухилення ним від виконання своїх обовязків, визначених договором поставки № 1437-10А від 31.12.2010 р.

Просив розглядати справу без участі представника позивача.

Відповідач клопотанням від 09.03.2016р. долучив до матеріалів справи контррозрахунок 3% річних в розмірі 1 481,74грн. за період з 06.02.2015р. по 28.01.2016р., інфляційних втрат в розмірі 9 935,92грн. за період з 06.02.2015р. по 28.01.2016р.

Повідомив, що позивач відмовився приймати на поштовому відділенні документи, надіслані відповідачем 16.02.2016р., що стверджується витягом з офіційного сайту «Укрпошта» - відстеження пересилання поштових відправлень.

Ухвалою суду від 09.03.2016р. розгляд справи згідно ст.77 ГПК України відкладався. Зобовязано подати суду: позивача - доводи по суті повідомлення відповідача щодо відмови в отриманні документів, надісланих 16.02.2016р. та доводи по суті контррозрахунку відповідача щодо розміру інфляційних та річних; відповідача - надіслати клопотання із зустрічним контррозрахунком позивачу, докази надіслання подати суду до18.03.2016р.

Клопотанням від 11.03.2016р. представник позивача долучив до матеріалів справи копії поштової квитанції та опису вкладень до цінного листа від 09.03.2016р. в підтвердження відправлення позивачу зустрічного контр розрахунку.

Позивач у доводах №16/03/16-2 від 18.03.2016р. щодо відмови від отримання документів та контр розрахунку відповідача зазначив, що дата формування позовної заяви є граничною датою терміну прострочення, а саме - 28.01.2016 р.

Зобовязання відповідача виникли за поставками товару позивачем відповідачу на підставі видаткових накладних, зазначених у позовній заяві.

У відповідності ж до п. 4.1. вищезазначеного договору оплата за товар здійснюється протягом 50 (пятдесяти) календарних днів з моменту поставки товару.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У банківській виписці, сформованій на підставі платіжних доручень платника - відповідача, в призначенні платежу зазначено - «за снеки моді згідно договору № 1437- 10а від 31.12.2010 р.». Посилання на конкретні накладні, на підставі котрих були здійснені поставки, відсутні. Таким чином, в силу права власності на належні позивачу готівкові грошові кошти, що надійшли від боржника, товариство вправі розпоряджатися ними на свій розсуд. Кошти, які надійшли від відповідача в якості оплати за продукцію, поставлену згідно умов договору № 1437-10а від 31.12.2010 p., були зараховані в якості оплати за попередні періоди поставок.

Позивач не погоджується з позицією відповідача стосовно того, що періодом виникнення його зобовязання та, відповідно, періодом з якого нараховуються штрафні санкції, є 06.02.2015 р. (дата останньої поставки), оскільки грошові зобовязання відповідача на момент предявлення позову були простроченими, тому вважає за правомірне нарахування збитків, завданих інфляцією, а також три проценти річних у відповідності до розрахунку, доданого до позовної заяви та наявного у матеріалах справи.

У відповідності до п.114. Постанови КМУ «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку» одержувач може відмовитися від одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом, про що на поштовому відправленні, бланку поштового переказу або повідомленні про надходження поштового відправлення, поштового переказу робиться відповідна позначка, яка засвідчується його підписом. Підпис представника юридичної особи, уповноваженого на одержання пошти, скріплюється печаткою (за наявності) цієї юридичної особи.

Таким чином, витяг з офіційного сайту «Укрпошта» - відстеження пересилання поштових відправлень не є належним доказом у справі, адже тільки наявність підпису уповноваженого представника товариства, а також печатки позивача на поштовому відправленні може бути належним доказом тверджень відповідача про нашу нібито відмову від отримання повідомлень від нього.

Позивач не відмовилось від отримання жодних повідомлень відповідача. Жодних належних доказів на підтвердження факту відмови товариства від отримання повідомлень від відповідача у відповідача відсутні.

Долучив копії банківських виписок за особовим рахунком ТОВ «МОДІ» за серпень, вересень, грудень 2015 р.

Позивач у судове засідання 22.03.2016р. не зявився, у заяві від 21.03.2016р. №21/03/16 просив розглядати справи без участі представника позивача у звязку з неможливістю явки в судове засідання; позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у відзиві від 21.03.2016р. вказав, що позивач стверджує, що взаємозалік зустрічних однорідних вимог, як правочин, може бути проведений тільки після отримання іншою стороною такої заяви.

Зауважив, що заява про взаємозалік була надіслана позивачу 16.02.2016р. цінним листом з описом вкладення №010. Згідно відомостей з Інтернет-сервісу «Укрпошти» позивач відмовився від одержання вказаного листа.

09.03.2016р. цінним листом з описом вкладення №368 було повторно надіслано заяву про взаємозалік зустрічних однорідних вимог. Згідно відомостей з Інтернет-сервісу «Укрпошти» позивач повторно відмовився від одержання вказаного листа.

Позивач свідомо вживає заходів щодо неодержання заяви про взаємозалік зустрічних однорідних вимог.

Згідно ухвали суду від 23.02.2016 року позивач отримав достовірну інформацію щодо зарахування зустрічних однорідних вимог. У своїх обґрунтованих доводах №02/03/16-2 від 02.03.2016р. ТзОВ «МОДІ» підтверджує факт ознайомлення зі змістом одностороннього правочину, а отже стверджувати, що неотримання листа є підставою для його не врахування при здійсненні розрахунків, безпідставно.

У листі Вищого господарського суду України від 07.04.2008р. №01-8/211 «Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України» зазначено, що згідно з частиною третьою статті 203 ГК України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Яким повинен бути предмет позову у разі незгоди іншої сторони, якій подана заява іншої сторони про зарахування, із наявністю зустрічної однорідної вимоги?

Згідно з частиною третьою статті 203 ГК України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. Аналогічні правила містить і стаття 601 ЦК України.

Отже, заява однієї сторони про зарахування зустрічної однорідної вимоги є одностороннім правочином, який має наслідком припинення зобов'язань. Якщо друга сторона вважає, що заява першої сторони є нікчемним правочином, а відтак не припиняє зобов'язання (наприклад, за відсутністю зобов'язання другої сторони або в разі недопустимості зарахування зустрічних вимог згідно з частинами четвертою, п'ятою статті 203 ГК України, статтею 602 ЦК України) , то друга сторона вправі звернутися до суду з позовом про примусове виконання зобов'язання першою стороною в натурі або про застосування інших способів захисту, встановлених законом.»

Стверджує заборгованість по оплаті актів здачі приймання робіт (надання послуг) №5066 від 30.06.2014р., №5997 від 31.07.2014р., №7015 від 31.08.2014р., №7880 від 30.09.2014р., №10446 від 30.11.2014р., №254 від 05.01.2015р., №3036 від 31.03.2015р., №8565 від 30.09.2015р.

Просить врахувати здійснений взаємозалік зустрічних однорідних вимог згідно заяви вих. №102 від 16.02.2016 в повній сумі 3 494,93 грн.

ТзОВ «Торговий дім «Аванта» клопотанням від 22.03.2016р. долучило до матеріалів справи акт звірки взаєморозрахунків за 2014р. між сторонами, відповідно до якого станом на 31.12.2014р. заборгованість на користь ТзОВ «Торговий дім «Аванта» 1 800,00грн.; копії платіжних доручень за період з січня 2014р. по березень 2015р. в підтвердження сплати ТОВ «МОДІ» ТзОВ «ТД «Аванта» коштів за маркетингові послуги, послуги з передпродажної підготовки згідно виставлених рахунків, рахунки на оплату та акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період з червня 2014р. по січня 2015р.

З метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин по справі, зважаючи на подання додаткових доказів в судовому засіданні, необхідність витребування додаткових доказів, господарський суд, керуючись п.3 ст. 77 ГПК України, вважає за необхідне відкласти розгляд спору.

Господарський суд, керуючись п.3 ст.77, ст.86 ГПК України, -

ухвалив:

1. Розгляд справи відкласти на 05.04.2016р. на 12:00 год.

2. Представити суду:

2.1. Позивачу: докази оплати по актах здачі приймання робіт (надання послуг) №5066 від 30.06.2014р., №7015 від 31.08.2014р., №254 від 05.01.2015р., №3036 від 31.03.2015р., №8565 від 30.09.2015р. по договору надання послуг №27-11А від 01.01.2011р.

2.2. Відповідачу: всі виписки банку по договору надання послуг №27-11А від 01.01.2011р., зазначені в акті звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2014р. по 29.02.2016р.

Представник відповідача про наступне судове засідання повідомлений під розписку у судовому засіданні.

Позивачу надіслати ухвалу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Суд попереджає сторони, що у разі невиконання вимог суду, господарським судом буде вирішене питання про адмінвідповідальність за злісне ухилення від виконання вимог суду та в силу ст. 4-5 ГПК України, ст.ст. 185-3, 221-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення накладено штраф у розмірі до 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (1 700грн.).

Суд повідомляє, що згідно зі ст. 221-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова суду, прийнята за результатами розгляду такої справи, є остаточною і оскарженню не підлягає.

У разі неподання витребуваних судом доказів спір буде розглянутий за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Суддя С.Т. Філатова