ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2016 р. Справа № 911/31/16

Розглянувши матеріали справи за позовом Трипільської сільської ради

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 6754,41 грн. та внесення змін до договору

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_2 (посвідчення б/н від 29.09.2015 року);

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність б/н від 29.01.2016 року).

обставини справи:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Трипільської сільської ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 6754,41 грн. та внесення змін до договору.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.01.2016 року порушено провадження у справі № 911/31/16 та призначено справу до розгляду на 01.02.2016 року.

В судовому засіданні 01.02.2016 року судом у відповідності до ст. 77 Господарського кодексу України оголошувалась перерва в розгляді справи на 15.02.2016 року.

В судовому засіданні 15.02.2016 року розгляд справи відкладався до 10.03.2016 року та було зобовязано позивача надати суду: оригінали (для огляду) та копії (для залучення до матеріалів справи) доказів укладення Договору оренди спірної земельної ділянки саме з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, враховуючи, що спірний Договір оренди землі укладений в 2005 році, а статус фізичної особи-підприємця відповідач отримав у 2008 році; обгрунтовані пояснення щодо того чому в наданому спірному Договорі зазначено ідентифікаційний код відповідача як фізичної особи, а не реєстраційний код фізичної особи-підприємця; документи на підставі яких відповідач отримав спірну земельну ділянку в оренду (заяву, технічну документацію, рішення сільської ради, акт приймання-передачі тощо); пояснення і докази щодо внесення змін до спірного Договору оренди землі після отримання відповідачем статусу фізичної особи-підприємця.

Також, ухвалою від 15.02.2016 року було продовжено строк розгляду спору у справі № 911/31/16.

В судовому засіданні 10.03.2016 року позивач позовні вимоги підтримав, відповідач проти позову заперечував.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази та пояснення, суд

встановив:

Як вбачається з викладених у позові обставин, позивач зазначає, що 22.06.2005 року між Трипільською сільською радою (позивач, Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідач, Орендар) був укладений Договір оренди землі (надалі - Договір оренди), який посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №2463. Договір оренди зареєстрований в Обухівському районному відділі Київської регіональної філії Центру ДЗК за №0004 від 21.07.2006 року.

Відповідно до п. 1.1 Договору оренди Орендодавець на підставі рішення 14 сесії 4 скликання Трипільської сільської ради від 13.08.2004 року, протоколу №26, надає, а Орендар приймає в строкове, платне володіння і користування земельну ділянку/обєкт оренди/, необхідну Орендарю для утримання та обслуговування магазину продовольчих товарів. Земельна ділянка розміщена на території Трипільської сільської ради, а селі Трипілля, вул. Шевченка, 1, Обухівського району, площею 0,0564 га.

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 Договору оренди нормативна грошова оцінка земельної ділянки не проведена. Експертна вартість земельних ділянок становить 16733,88 грн. Строк дії Договору оренди згідно п. 2.1 становить 49 років.

В п.п. 3.1, 3.2 Договору оренди визначено, що розмір орендної плати складає 450 грн. на рік. У разі проведення грошової оцінки земельної ділянки на території Трипільської сільської ради орендна плата встановлюється у розмірі 2% від грошової оцінки земельних ділянок з урахуванням щорічного коефіцієнту інфляції. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції, що проводиться у випадках, передбачених законодавством України.

Відповідно до умов п. 3.6 Договору оренди, розмір орендної плати переглядається один раз у пять років у разі, зокрема: зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції.

Позивач зазначає, що 20.04.2011 року Головним управлінням Держкомзему у Київській області було затверджено Висновок державної експертизи землевпорядної документації з нормативної грошової оцінки землі на території Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області. Базова вартість одного квадратного метра земель с. Трипілля, обчислена відповідно до Порядку грошової оцінки земель населеного пункту, становить 85,34 грн.

У звязку з чим, з 01.05.2011 року відповідно до рішення Трипільської сільської ради №2 від 28.04.2011 року «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області» вступила в дію нова нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Рішенням Трипільської сільської ради №6 від 02.06.2011 року затверджено розміри плати за оренду земельних ділянок державної власності, що розташовані на території Трипільської сільської ради, відповідно до чинного законодавства у відсотках від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, з урахуванням цільового призначення.

Рішеннями Трипільської сільської ради №62 від 16.12.2011 року та №21 від 11.02.2014 року у звязку з кризою було вирішено тимчасово зменшити розмір ставок за оренду земельних ділянок, до розташовані на території Трипільської сільської ради, з урахуванням цільового призначення, згідно з п. 2 вказаних рішень вирішено застосовувати рекомендовані ставки орендної плати при укладенні договорів оренди земельних ділянок та внести відповідні зміни до чинних договорів.

Згідно з Рішенням Трипільської сільської ради №21 від 11.02.2014 року встановлено ставки податку: для земельної ділянки з цільовим призначенням для торгівлі (непродовольча група) - у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки.

Позивач стверджує, що відповідно до інформації щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок на території Трипільської сільської ради, наданої Управлінням Держземагентства в Обухівському районі Київської області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що перебуває в оренді ФОП ОСОБА_1 становить: 0,0564 га - магазин - 211 513,90 грн.

03.07.2015 року Трипільською сільською радою було прийнято рішення №7 про внесення змін до п. 1.2 спірного Договору оренди від 22.06.2005 року, виклавши його в наступній редакції: «Нормативна оцінка земельної ділянки розміром 0,0564 га становить 211 513,90 грн.»; та до п. 3.1. виклавши його в наступній редакції: «Розмір річної орендної плати складає для земельної ділянки розміром 0,0564 га з цільовим призначенням для утримання та обслуговування магазину продовольчих товарів у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного законодавством».

Позивач зазначає, що неодноразово звертався до ФОП ОСОБА_1 з листами, в яких повідомляв про ствердження та введення в дію нової нормативної грошової оцінки земель та вимогами про необхідність внесення змін до Договору оренди, а саме, листами №286/1 від 24.07.2013 року, №403 від 04.11.2013 року, №151 від 04.06.2014 року, Претензією №64 від 27.02.2015 року.

Однак, як зазначає позивач, вищенаведені вимоги не були виконані відповідачем, відповідні зміни до Договору оренди не внесені, що є порушенням чинного законодавства.

У звязку з чим, Трипільська сільська рада звернулась до господарського суду за захистом порушених прав з вимогами до ФОП ОСОБА_1 про внесення змін до Договору оренди та стягнення коштів.

Зокрема, позивач просить внести зміни до п. 1.2 Договору оренди землі від 22.06.2005 року, укладеного між Трипільською сільською радою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, який зареєстровано в Обухівському районному відділі Київської регіональної філії Центру ДЗК за №0004 від 21.07.2006 року, виклавши його в наступній редакції: «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки розміром 0,0564 га становить 211 513,90 грн.»; внести зміни до п. 3.1 Договору оренди землі від 22.06.2005 року, укладеного між Трипільською сільською радою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, який зареєстровано в Обухівському районному відділі Київської регіональної філії Центру ДЗК за №0004 від 21.07.2006 року, виклавши його в наступній редакції: «Розмір річної орендної плати складає для земельної ділянки розміром 0,0564 га з цільовим призначенням для утримання та обслуговування магазину продовольчих товарів у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного законодавством»; стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області кошти в сумі 6754,41 грн.

В ході розгляду справи судом встановлено, що Договір оренди землі від 22.06.2005 року, який посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №2463. Договір оренди зареєстрований в Обухівському районному відділі Київської регіональної філії Центру ДЗК за №0004 від 21.07.2006 року, укладений з ОСОБА_1, як фізичною особою, яка не є субєктом підприємницької діяльності, про що свідчить також відсутність в Договорі відповідних реквізитів відповідача як субєкта підприємницької діяльності (зазначення місця проживання та ідентифікаційного коду громадянки НОМЕР_1 (в прохальній частині позову позивач також зазначає про код відповідача, як фізичної особи, а не субєкта підприємницької діяльності).

Про укладення Договору оренди з громадянкою ОСОБА_1 також свідчить той факт, що на момент укладення Договору, що відбулось у 2005 році та на момент реєстрації такого Договору в Обухівському районному відділі Київської регіональної філії Центру ДЗК за №0004 від 21.07.2006 року, громадянка ОСОБА_1 не мала статусу субєкта підприємницької діяльності. Відповідний статус набутий громадянкою ОСОБА_1 лише 13.08.2008 року (проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця з реєстраційним номером 0), що підтверджується здійсненим судом Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (долучений до матеріалів справи).

Як вбачається з листа (з додатком) Управління держземагенства в Обухівському районі № 18-555/0/1-15 від 30.03.2015 року серед найменувань землекористувачів ОСОБА_1 обліковується без статусу субєкта підприємницької діяльності.

Також, як вбачається з листа Державної податкової інспекції в Обухівському районі від 29.01.2016 року № 321/10/10-16-10-017, нарахування та оплата орендної плати за земельну ділянку згідно спірного Договору оренди землі від 22.06.2005 року здійснювалась ОСОБА_1 як фізичній особі і станом на 29.01.2016 року у громадянки за кодом НОМЕР_1 (фізичної особи) податковий борг з орендної плати за землю відсутній. При цьому, відомостей про існування зобовязань у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (за кодом СПД 0) зі сплати земельного податку (за оренду землі), податковим органом не зазначено.

В ході розгляду спору відповідач проти позову заперечував, зазначив, що між сторонами, зокрема, за участю відповідача в статусі субєкта підприємницької діяльності, відсутні відносини за спірним Договором оренди землі. В той же час, відповідач пояснив, що громадянка ОСОБА_1 самостійно без внесення відповідних змін у Договір протягом 2011-2015 років, сплачувала річну орендну плату у розмірі 3% від вищевказаної нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 0,0564 га і згідно листа ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області № 321/10/10-16-10-017 від 29.03.2016 року станом на 29.01.2016 року у громадянки ОСОБА_1 податковий борг з орендної плати за землю відсутній.

Також, відповідачка заявила клопотання про припинення провадження у справі, оскільки спір стосується фізичної особи, яка не може бути стороною господарського процесу і відповідний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Як визначено ст. 21 Господарського процесуального кодексу України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Як вбачається з викладених у позові обставин, позов предявлено до саме до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Однак, позивач наполягає на розгляді його позовних вимог саме до спору саме до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Згідно зі ст. 55 Господарського кодексу України, якою визначено поняття суб'єкта господарювання, передбачено, що суб'єктами господарювання є зокрема, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно зі ст. 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Аналогічно ст. 50 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

В той же час, ст. 24 Цивільного кодексу України передбачено, що людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Відповідно до ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Таким чином, з огляду на наведені норми законодавства, учасником цивільних відносин може бути як людина, тобто фізична особа-громадянин, так і субєкт підприємницької діяльності, тобто фізична особа-підприємець за наявності відповідної державної реєстрації, яка прирівнюється за своїм правовим статусом до юридичної особи.

Враховуючи, що на момент укладення Договору оренди землі ОСОБА_1 не мала статусу субєкта підприємницької діяльності, такий Договір укладено саме з фізичною особою громадянкою громадянкою ОСОБА_1, про що свідчать також зміст Договору та реєстраційні відомості щодо такого Договору, в тому числі і в органах державної влади.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про оренду землі» орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Орендарями земельних ділянок можуть бути:

а) районні, обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та Кабінет Міністрів України в межах повноважень, визначених законом;

б) сільські, селищні, міські, районні та обласні ради, Верховна Рада Автономної Республіки Крим у межах повноважень, визначених законом;

в) громадяни і юридичні особи України, іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи, міжнародні об'єднання та організації, а також іноземні держави.

Таким чином, орендарем за договором оренди землі може бути особа як громадянин, тобто приватна особа, так і особа як субєкт підприємницької діяльності (в разі наявності в неї відповідного статусу і прирівнюється до юридичних осіб). В першому випадку договір породжує права та обовязки саме для фізичної особи громадянина (людини), для виникнення ж прав та обовязків за договором у субєкта підприємницької діяльності, необхідно щоб договір укладався особою саме в якості субєкта підприємницької діяльності.

При цьому, особа, яка має статус субєкта підприємницької діяльності в залежності від правовідносин, в які вона вступає (в якості кого укладає договір), може виступати і як фізична особа-громадянин і як фізична особа субєкт підприємницької діяльності, що визначається субєктними складом відповідного правовідношення.

Також, в порушення вимог суду позивач не надав доказів укладення Договору оренди спірної земельної ділянки саме з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1; документів, на підставі яких відповідач отримав спірну земельну ділянку в оренду (заяву, технічну документацію, рішення сільської ради, акт приймання-передачі тощо); пояснень і доказів щодо внесення змін до спірного Договору оренди землі після отримання відповідачем статусу фізичної особи-підприємця.

Таким чином, відповідач укладаючи Договір оренди землі в 2005 році, не мав статусу субєкта підприємницької діяльності і укладав такий договір як фізична особа громадянин, тому орендарем за Договором є громадянка ОСОБА_1 і відповідні права та обовязки за таким Договором, в тому числі і щодо внесення змін до договору та сплати орендних платежів, стосуються громадянки ОСОБА_1, а не Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Судом також встановлено, що після набуття відповідачем статусу субєкта підприємницької діяльності, відповідні зміни щодо субєктного складу до Договору оренди не вносились і такий Договір є обовязковим для громадянки ОСОБА_1 і не породжує жодних зобовязальних відносин для субєкта підприємницької діяльності - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1. Відповідно і право позивача за Договором оренди може бути порушено виключно громадянкою ОСОБА_1, і підлягає захисту шляхом подання позову до громадянки ОСОБА_1, а не до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Оскільки в діях визначеного позивачем відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відсутні ознаки наведених в позові порушень прав позивача чи норм законодавства, позовні вимоги не обґрунтовані та безпідставні, тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, позовні вимоги не обґрунтовані позивачем та безпідставні, спростовані відповідачем, тому позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено:18.03.2016 р.

Суддя Т.П. Карпечкін