ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2016 Справа № 913/1210/15

м. Полтава

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01001

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, вул. Перфільєва, 15, с. Келеберда, Кременчуцький район, Полтавська область, 39754

про стягнення 4 845,55 грн.,

Суддя Пушко І.І.

Представники:

Від позивача: не зявився;

Від відповідача: не зявився.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 4 845,55 грн., яка утворилася в результаті несвоєчасного розрахунку за природний газ, поставлений позивачем відповідачу в період з січня по грудень 2013 року за договором купівлі-продажу природного газу №13/2098-ТЕ-20 від 28.12.2012 року, з яких: 409,04 грн. 3% річних; 3241,39 грн. інфляційні витрати, 1195,12 грн. - пеня.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 15.12.2015 року справа № 913/1210/15 передана за підсудністю з господарського суду Полтавської області в порядку ст.ст. 15, 17 ГПК України.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 року № 30 (з наступними змінами), було здійснено автоматизований розподіл справи, за наслідком якого справа передана на розгляд судді Пушку І.І.

Ухвалою від 19.01.2016 року суд прийняв справу №913/1210/15 до провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконання відповідачем договірних зобов'язань в частині оплати вартості отриманого газу.

Позивач в засідання не зявився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, явка представників в судове засідання 17.03.2016 року обовязковою не визнавалась.

Відповідач в засідання не з'явився, витребуваних доказів не надав, повідомлення про вручення ухвали від 01.03.2016 року з підтвердженням про вручення суду не повернулось, ухвала як неотримана адресатом також повернутою не була.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду (підпункт 3.9.1 підпункту 3.9 пункту 3 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно наявної на сайті «Укрпошти» (http://services.ukrposhta.ua/bardcodesingle/) інформації про стан пересилання поштових відправлень, станом на 17.03.2016 року відправлення за номером 369 знаходиться на обєкті поштового звязку «ПЕРЕСУВНЕ №6 ПОЛТАВСЬКОЇ з індексом 39689» (а.с. 68).

Таким чином, про час та місце проведення судового засідання відповідач повідомлений належним чином.

Неявка представників сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, оскільки позивачем надані суду всі документи, необхідні для вирішення спору, представник позивача надав усні пояснення по суті позовних вимог в попередніх судових засіданнях.

Обставин, які б перешкоджали розглянути спір у даному судовому засіданні, судом не виявлено, крім цього, двомісячний строк для вирішення спору закінчується 18.03.2016 року, а клопотання про його продовження суду не надходило.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України, здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

28 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) був укладений договір № 13/2098-ТЕ-20 купівлі-продажу природного газу (далі - Договір).

Відповідно до розділу 1 Договору Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ, виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності), а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах цього Договору.

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що Продавець передає Покупцю з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ в обсязі до 40,5 тис.куб.м.

Відповідно до розділу 5 Договору ціна (граничний рівень ціни) на газ для теплопостачальних підприємств та послуги з його транспортування установлюються Національною комісією регулювання електроенергетики України.

Ціна за 1000 куб. м природного газу становить 1 091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу 1091,00 грн.; крім того ПДВ 20% - 218,20 грн. всього з ПДВ -1309,20 грн.

У разі зміни НКРЕ ціни на газ та/або тарифів на його транспортування, розподіл і постачання вони є о6овязковими для Сторін за цим Договором з моменту введення їх в дію.

Загальна вартість цього Договору на дату його укладення становить 44185,50 грн., крім того ПДВ 8837,10 грн., разом з ПДВ -53022,60 грн.

Приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

На виконання п. 2.1. Договору Позивач поставив протягом січня -грудня 2013р., а Відповідач прийняв природний на загальну суму 50 832,29 грн., що підтверджуються підписаними сторонами Договору актами приймання - передачі природного газу від 31.01.13 року, від 28.02.13 року, від 31.03.13 року, від 30.04.13 року, від 30.11.13 року та від 31.12.13 б/н на загальну суму 50 832,29 грн. (а.с. 23-28).

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати обсягів газу протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Відповідачем в повному обсязі сплачено суму основного боргу, однак розрахунки за поставлений природний газ проводились невчасно. Зазначене підтверджується бухгалтерською випискою позивача за період з 01.01.2013 року по 28.02. 2015 року (а.с. 33), листом ОСОБА_1 від 31.12.2014 року про зміну призначення платежу (а.с. 63).

За таких обставин, відповідач порушив свої зобовязання в частині здійснення оплати за отриманий природний газ у визначені Договором строки.

Порушивши строки оплати, що визначені п. 6.1. Договору, відповідач вважається таким, що прострочив грошове зобов'язання. В зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача передбачені законом та договором пеню, 3% річних та інфляційні витрати, а саме:, згідно розрахунку позивача (розгорнутий розрахунок з відображенням наростаючих сум заборгованості та їх сплату в матеріалах справи, а.с. 29-31) відповідач має сплатити позивачу 1195,12 грн. пені за загальний період з 14.02.2013 року по 13.07.2014 року, 3241,39 грн. інфляційних витрат за загальний період з квітня 2013 року по грудень 2014 року, 409,04 грн. 3% річних від простроченої суми за загальний період з 14.02.2013 року по 31.12.2014 року.

При розгляді спору по суті судом приймається до уваги наступне.

Виходячи зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

У відповідності до ст. 526 ЦК зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настаються правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 6 ст. 231 ГК України, Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

За статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.2. Договору сторони передбачили, що у разі невиконання Покупцем пункту 6.1. умов цього Договору він у безспірному порядку повинен сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 9.3 Договору встановлено, що строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заявлений розмір пені відповідає вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», таким чином, сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 1195,12 грн. за загальний період з 14.02.2013 року по 13.07.2014 року. При цьому нарахування пені здійснено позивачем в межах шестимісячного строку, визначеного ч. 6 ст. 232 ГК України по кожному простроченому платежу окремо.

Стаття 625 ЦК України визначає обовязок боржника сплатити грошову суму на вимогу кредитора урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

При перевірці заявлених позивачем сум судом виявлено, що період їх нарахування та розмір є обґрунтованим, відповідає нормам чинного законодавства України, тому, приймаючи до уваги, що судом встановлено прострочення відповідачем грошового зобовязання, вимоги позивача про стягнення інфляційних нарахувань, 3 % відсотків річних задовольняються в повному обсязі. До стягнення підлягає 3241,39 грн. інфляційних витрат за загальний період з квітня 2013 року по грудень 2014 року, 409,04 грн. 3% річних від простроченої суми за загальний період з 14.02.2013 року по 31.12.2014 року.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. За ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача пені, інфляційних, трьох відсотків річних за невчасний розрахунок за спожитий газ у січні-грудні 2013 року, тому позов, з урахуванням наведених вище обставин, підлягає задоволенню повністю з покладенням витрат по оплаті судового збору на відповідача згідно ч. 2 ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 44, 49 (ч. 2), 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, вул. Перфільєва, 15, с. Келеберда, Кременчуцький район, Полтавська область, 39754, код ЄДРПОУ НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, 1195 грн. 12 коп. пеня; 409 грн. 04 коп. 3% річних; 3241 грн. 39 коп. інфляційних витрат; 1218 грн. 00 коп. судовий збір.

3. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Суддя Пушко І.І.