ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.03.16р. Справа № 904/804/16

За позовом Приватного підприємства "Науково-виробнича фірма "VD MAIS", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ім. Ф.Е. Дзержинського", м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором поставки

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача: не з"явився

від відповідача: ОСОБА_1, дов. №14 від 29.01.16р.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "Науково-виробнича фірма "VD MAIS" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ім. Ф.Е. Дзержинського" про стягнення основного боргу в розмірі 16 041,96грн., 3% річних у розмірі 1 379,17грн., інфляційних у розмірі 12 779,50грн.

Позовні вимоги обгрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору №12-1633-02 від 24.09.2012р., укладеного між сторонами, в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Відповідач проти позову заперечує частково, зазначає, що в його фінансовому обліку наявна заборгованість у розмірі 16 041,96грн. Відповідач стверджує, що товар був поставлений 14.03.2013р., що підтверджується листом позивача за №95 від 21.05.2013р., в якому останній визнав факт поставки товару саме 14.03.2013р. У зв"язку з цим відповідач вважає, що строк оплати сплив 28.03.2013р.

У судовому засіданні оголошувалась перерва згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

14.03.2016р. від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

15.03.2016р. по даній справі оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.09.2012р. між Публічним акціонерним товариством "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ім. Ф.Е. Дзержинського" (покупець) та Приватним підприємством "Науково-виробнича фірма "VD MAIS" (продавець) був укладений договір №12-1633-02, за умовами якого продавець зобов"язався поставити, а покупець - прийняти та оплатити продукцію (далі - товар).

Згідно п.1.2. договору кількість, номенклатура, ціна і терміни постачання товару визначені у Специфікаціях, що додаються до договору і складають його невід"ємну частину.

За п.2.1. договору ціна на товар встановлюється у національній валюті України - гривні за одиницю, на умовах, обумовлених у Специфікаціях, згідно ІНКОТЕРМС - 2000 і вказується в Специфікаціях. Ціна на товар після перерахування грошових коштів по передплаті в сторону збільшення, зміни не підлягає.

Відповідно до п.2.3. договору сума договору на момент підписання згідно Специфікації №1 становить 29 373,20грн., у т.ч. ПДВ 20% - 4 895,53грн., та буде змінена на суму кожної наступної Специфікації, яка підписується обома сторонами.

Згідно п.3.1. договору умови поставки товару передбачені у Специфікаціях відповідно до ІНКОТЕРМС - 2000.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що датою поставки вважається дата отримання товару, зазначена покупцем у товарно-транспортній накладній та/або видатковій накладній (далі - товаросупровідні накладні).

За п.3.3. договору товар вважається поставленим продавцем і прийнятим покупцем:

- за кількістю - згідно даних, вказаних у товаросупровідних накладних продавця;

- за якістю - згідно сертифікату якості виробника або іншого документу, що підтверджує якість товару.

Згідно п.3.4. договору продавець зобов"язаний надати разом з товаром такі документи:

- сертифікат якості або інший документ, що підтверджує якість товару;

- видаткові накладні у двох примірниках;

- податкову накладну;

- рахунок за фактом поставки.

Відповідальність за оформлення документів покладається на продавця.

Пунктом 3.5. договору передбачено, що момент переходу права власності на товар від продавця до покупця визначається у Специфікаціях.

Термін дії договору - з моменту підписання до 31.03.2013р. (п.9.4. договору, з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей).

Відповідно до ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов"язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов"язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов"язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Специфікацією №1 до договору сторони узгодили найменування товару, який підлягав поставці, на загальну суму 29 373,20грн., умови поставки: СРТ - склад ПАТ "Дніпровський меткомбінат".

Згідно п.3 Специфікації №1 умови оплати: 50% передплата після надання рахунку на передплату; 50% - по факту поставки товару протягом 10-ти банківських днів на підставі виставленого рахунку.

Пунктом 4 Специфікації №1 передбачено термін поставки товару - протягом 42-х календарних днів з моменту перерахування покупцем 50% передплати.

За п.9 Специфікації №1 право власності переходить в момент передачі товару на складі покупця з підписанням товаросупровідних документів.

Згідно протоколу узгодження розбіжностей Специфікацію №1 доповнено п.10 такого змісту: оскільки товар, що постачається, є імпортним, сторони, керуючись положенням ст.ст.542, 533 ПК України, встановили грошовий еквівалент вартості товару з ПДВ в іноземній валюті євро у розмірі 2 988,18євро. Вказаний еквівалент розрахований на підставі курсу НБУ на 02.08.2012р., який складає 9,829791грн., за 1 євро. Попередня оплата 50% здійснюється в гривнях, виходячи з вартості товару у валютному еквіваленті за курсом НБУ на дату виставлення рахунку на попередню оплату. Рахунок на попередню оплату дійсний протягом 5-ти банківських днів.

30.01.2013р. позивач виставив відповідачу для оплати рахунок №336754 на загальну суму 32 083,93грн. (а.с.47).

04.02.2013р. відповідач здійснив передплату товару у розмірі 16 041,97грн. (50%), що підтверджується платіжним дорученням №1818 від 04.02.2013р. (а.с.18).

Позивач поставив відповідачу товар на суму 32 083,93грн., що підтверджується накладною №362197 від 12.03.2013р., яка підписана сторонами без зауважень (а.с.17). Листом за №95 від 21.05.2013р. позивач підтвердив факт отримання відповідачем товару 14.03.2013р. (а.с.70)

Відповідно до ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов"язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно п.4.2. договору розрахунки за поставлений товар здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця в прядку, зазначеному у Специфікаціях. У випадку, якщо умовами оплати передбачена передплата, продавець зобов"язаний надати оригінал рахунку на передплату. Податкова накладна надається продавцем у строки, передбачені чинним законодавством, з моменту перерахування платежу у вигляді передплати на поточний рахунок продавця.

За ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи умови договору, відповідач повинен був здійснити остаточний розрахунок за товар 28.03.2013р.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не здійснив оплату за поставлений товар.

07.12.2015р. відповідач отримав від позивача претензію за №473 від 01.12.2015р. про сплату заборгованості (а.с.19-21), однак відповіді не надав, вимогу не виконав.

Станом на момент розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем за договором №12-1633-02 від 24.09.2012р. згідно накладної №362197 від 12.03.2013р. складає 16 041,96грн., що підтверджується матеріалами справи, визнається відповідачем та підлягає до стягнення.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до приписів статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

За ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 27.03.2013р. по 05.02.2016р. у розмірі 1 379,17грн. та інфляційні з квітня 2013р. по грудень 2015р. у розмірі 12 779,50грн.

Господарський суд, перерахувавши 3% річних, встановив, що за період з 29.03.2013р. (початок прострочення) по 05.02.2016р. вони складають 1 376,53грн. та підлягають до стягнення. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних суд вважає за необхідне відмовити.

Перевіривши розрахунок інфляційних, судом встановлено, що вони нараховані правильно та підлягають до стягнення.

У зв'язку із частковим задоволенням позову судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до абз. 4 п.4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" правило статті 49 ГПК України щодо розподілу сум судового збору у справах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, пропорційно розміру задоволених позовних вимог застосовується також і у випадках, коли судовий збір сплачено за мінімальною (визначеною Законом) ставкою.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ім. Ф.Е. Дзержинського" (51925, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Кірова, 18б, ) на користь Приватного підприємства "Науково-виробнича фірма "VD MAIS" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 29, ) основний борг у розмірі 16 041,96грн. (шістнадцять тисяч сорок одна грн. 96коп.), 3% річних у розмірі 1 376,53грн. (одна тисяча триста сімдесят шість грн. 53коп.), інфляційні у розмірі 12 779,50грн. (дванадцять тисяч сімсот сімдесят дев"ять грн. 50коп.) та 1 377,88грн. (одна тисяча триста сімдесят сім грн. 88коп.) судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 21.03.2016р.

Суддя ОСОБА_2