ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.03.2016 Справа № 905/57/16

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Осадчої А.М.

при секретарі судового засідання Щитової Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця"

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Донбас" м.Донецьк

про стягнення штрафу в розмірі 37090,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 10.12.2015 року

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

24.12.2015 року шляхом направлення засобами поштового зв'язку Державне підприємтсво "Придніпровська залізниця" м.Дніпропетровськ (далі ДП «Придніпровська залізниця») звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Донбас" м.Донецьк (далі - ПАТ «Шахтоуправління "Донбас») про стягнення штрафу у розмірі 37090,00 грн.

Ухвалою від 11.01.2016 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі. Розгляд справи відкладався.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у червні 2015року зі станції Нижньокринка Державного підприємства «Донецька залізниця» (ДП «Донецька залізниця») ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» здійснило відправлення вантажу вугілля камяного у вагоні № 67652339 згідно накладної № 52310513 на станцію Трипілля-Дніпровське Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» (далі ДТГО «Південно-західна залізниця»). На станції Нижньодніпровськ-Вузол ДП «Придніпровська залізниця» залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі вказаній відправником у накладній, у зв'язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі 37 090,00 грн., який він просить стягнути з відповідача.

Заявлені позовні вимоги позивач нормативно обґрунтовує статтями 24, 118, 122 Статуту залізниць України, статтями 1, 2, 61, 82 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

На підтвердження зазначених у позові обставин ДП «Придніпровська залізниця» надало суду належним чином засвідчені копії залізничних накладних №№52310513, 47504196, 47569397, комерційного акту РА №009025/389/56 від 26.06.2015 року, актів загальної форми №№1420/ваги, 3326т від 26.06.2015 року, технічного паспорту на ваги №14, виписки з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах від 23.05.2015 року, довідки Державного підприємства «Укрпошта» (далі ДП «Укрпошта») про неможливість направлення поштової кореспонденції відповідачу.

13.01.2016 року та 02.02.2016 року Публічне акціонерне товариство "Укрзалізниця" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" в особі структурного підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень", м. Дніпропетровськ (далі - ПАТ "Укрзалізниця") звернулось до господарського суду Донецької області з клопотання про заміну сторони, в якому просить замінити Державне підприємство "Придніпровська залізниця" () його правонаступником - Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" () в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (ЄДРПОУ ВП: 40081237) та залучити до участі у справі правонаступника.

Ухвалою суду від 04.02.2016 року замінено позивача у справі № 905/57/16 Державне підприємство «Придніпровська залізниця» м. Дніпропетровськ його правонаступником Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця».

02.02.2016 року ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» надало суду клопотання, в якому зазначає, що позивач не виконав вимоги ухвали суду та не направив на адресу останнього позовну заяву з доданими до неї документами і просить суд повторно зобовязати позивача направити зазначені документи на поштову адресу відповідача.

Ухвалами суду позивача зобовязано направити на поштову адресу відповідача (85400, АДРЕСА_1) позовну заяву з додатками, докази направлення надати суду.

09.02.2016 року через канцелярію суду позивачем надано чек та опис вкладення до цінного листа (позовна заява з додатками на 13 аркушах), направленого на вищезазначену поштову адресу ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» 06.02.2016 року.

02.02.2016 року через канцелярію суду позивач надав розрахунок провізної плати.

22.02.2016 року через канцелярію суду відповідач надав клопотання про застосування строку позовної давності.

03.03.2016 року через канцелярію суду від позивача надійшли письмові пояснення, в яких останній зазначає, що позовна заява з додатками направлена суду поштою рекомендованим листом 24.12.2015 року, що вбачається з роздруківки з офіційного веб-сайту ДП "Укрпошта", тому клопотання відповідача про застосування строку позовної давності вважає необгрунтованим.

Представник ПАТ "Укрзалізниця" в судове засідання 03.03.2016 року зявився, підтримав заявлені позовні вимоги, через канцелярію суду надав заперечення проти задоволення клопотання відповідача про застосування строку позовної давності.

Представник відповідача у судове засідання 03.03.2016 року, як і у попереднє судове засідання, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, про час та місце судового розгляду справи повідомлений у відповідності з рекомендаціями, що надані у п. 6 інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" № 01-06/2052/14 від 01.12.2014, яким передбачено особливості повідомлення сторін судового процесу, у разі знаходження підприємства на території проведення АТО.

Адреса місцезнаходження ПАТ «Шахтоуправління «Донбас»: 83059, Донецька область, м. Донецьк. Відомості щодо перереєстрації юридичної особи відсутні.

Як встановлено у актах канцелярії господарського суду Донецької області внаслідок того, що згідно листа Харківської дирекції УДППЗ Укрпошта №7-14-72 від 10.02.2016 року відділення поштового звязку призупинили приймання та пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Донецької та Луганської областей, канцелярія суду не має можливості направити поштову кореспонденцію (ухвали суду) на юридичну адресу відповідача.

Інформація про час і місце судових засідань щодо розгляду справи №905/57/16 розміщувалась на сторінці господарського суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). Матеріали справи містять роздруковані та оформлені належним чином сторінки з відповідними повідомленнями.

Таким чином, суд вчинив всі можливі дії, направлені на повідомлення відповідача про розгляд справи.

Наявність письмових звернень до суду обумовлює обізнаність відповідача з фактом наявності судового спору та його суттю.

Відповідно до положень статті 811 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи. З клопотаннями щодо фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів сторони до суду не зверталися.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне.

Як встановлено ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи -одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

20.06.2015 року зі станції Нижньокринка ДП «Донецька залізниця» ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» (вантажовідправник) відправив ПАТ «Центренерго Трипільська ТЕС» (вантажоодержувач) на станцію Трипілля-Дніпровське ДТГО «Південно-західна залізниця» згідно накладної №52310513 у вагоні №67652339 вантаж вугілля камяне.

При оформленні залізничної накладної №52310513 у вагоні №67652339 відповідачем вказано масу вантажу: нетто 69000кг.

Як свідчить розділ 26 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на 150 тонних вагонних вагах.

Правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

На станції відправлення вантаж прийнятий до перевезення без зауважень.

Зазначена залізнична накладна оформлена у встановленому порядку та відповідно до положень частини 2 статті 307 ГК України та статті 6 Статуту залізниць України за своєю правовою природою є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу і підтверджує укладення договору перевезення вантажу залізничним транспортом.

З огляду на положення статей 11 ЦК України та 174 ГК України вона є підставою для виникнення у сторін цієї угоди визначених в ній прав та обовязків.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Пунктом а) ч. 2 ст. 129 Статуту встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

На попутній станції Нижньодніпровськ - Вузол ДП «Придніпровська залізниця» проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні №67652339 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що було складено акти загальної форми №1420/Ваги, №3326т від 26.06.2015 року, згідно яких за накладною значиться: вантаж вугілля камяне, нетто 69000кг, тара - 23600кг, фактично: брутто 94650кг, тара по документу - 23600кг, нетто - 71050кг, що більше даних вказаних у документі на 2050кг.

Як вбачається з даних акту загальної форми № 3326т вагон №67652339 відчеплений на переважування.

На підставі актів загальної форми, що вказані вище, за наслідками контрольної перевірки станцією Нижньодніпровськ - Вузол ДП «Придніпровська залізниця» складений комерційний акт РА №009025/398/56 від 26.06.2015 року, відповідно до якого за результатами контрольного переважування вагону №67652339 у статичному режимі на справних 150-тонних електронно тензометричних вагах станції виявилось: за накладною значиться вантаж вугілля камяне: нетто 69000кг, тара - 23600кг, фактично: брутто 94650кг, тара по документу - 23600кг, нетто-71050кг, що більше даних вказаних у документі на 2050кг.

У комерційному акті РА №009025/398/56 від 26.06.2015 року - розділ «Д»- також містяться відомості про те, що навантаження рівномірне, нижче бортів на 20-40см, без заглиблень, торцеві двері та розвантажувальні люки з обох сторін закриті. Вагон в технічному відношенні справний. Течі вантажу немає.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002р. N 334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційний акт РА №009025/398/56 від 26.06.2015 року підписаний належними особами у відповідності до п. 10 Правил складання актів.

Згідно технічного паспорту ваг №14 станції Нижньодніпровськ - Вузол ДП «Придніпровська залізниця», якими було здійснено переважування, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 26.12.2012року, міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 6 місяців, відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 15.10.2014 року.

Відповідно до п. 12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 р. N 334, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

На станції призначення був заповнений розділ "Є" комерційного акта РА №009025/398/56 від 26.06.2015 року, відповідно до якого під час видачі вантажу різниці проти даного акту не виявлено. Вказаний розділ засвідчений штемпелем станції призначення та підписами уповноважених осіб, тим самим підтверджує факт правильності вказаних у ньому відомостей.

Відповідно до ч.1 ст. 909 ЦК України та ч. 1 ст. 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2 ст. 908 ЦК України та ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 863/5084, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п. 2.1 та п. 2.2, графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000. за № 861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч. 1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наведений комерційний акт РА №009025/398/56 від 26.06.2015року за своєю формою та змістом відповідає положенням Статуту залізниць України і Правилам складання актів ( стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 року № 334, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 р. за № 567/6855.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним та допустимим доказом - комерційним актом РА №009025/398/56 від 26.06.2015року, який є підставою для покладання відповідальності на відправника, передбаченої ст.122 Статуту.

Суд відзначає, що спірний вантаж прибув у завантаженому засобами відправника вагоні, поглиблень вантажу не виявлено. Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу відправником в накладній. В матеріалах справи відсутні та сторонами не надано жодних доказів, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті. Наразі, вантажоотримувач прийняв спірний вантаж з комерційним актом без будь-яких заперечень, інше не доведено матеріалами справи.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. за №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 №863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні складає 7418,00 грн., що виходить з розрахунку провізної плати відповідно до Схеми і Збірника тарифів (Тарифне керівництво №1), належний розрахунок здійснено позивачем та подано суду 02.02.2016 року.

Відповідно згідно приписів ст.ст. 118,122 Статуту залізниць до стягнення заявлений штраф у розмірі 37 090,00грн. - у п'ятикратному розмірі вказаної плати.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів встановлено, що надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%. Отже, норма розходження маси становить 130кг, виявлено розходження +2050 кг.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, яка є основним перевізним документом, який надається залізниці відправником разом з вантажем, і є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, а згідно статті 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, то вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтями 257, 258 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Частина пята статті 315 Господарського кодексу України (далі ГК України), пункт 136 Статуту залізниць України встановлюють шестимісячний строк для предявлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 2 ст. 255 Цивільного кодексу України передбачено, що письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Таким чином, перебіг позовної давності у даному випадку починається від дня, коли позивач довідався про порушення його права, яким є день складення комерційного акту. Як вбачається з комерційного акту РА № 009025/398, належним чином засвідчена копія якого містяться в матеріалах справи, датою його складання є 26.06.2015 року, а моментом звернення ПАТ «Укрзалізниця» з позовом до господарського суду 24.12.2015року, про що свідчить штемпель відправлення на конверті, в якому позовна заява з доданими до неї документами надійшла на адресу суду. Даний факт також вбачається з роздруківки з офіційного веб-сайту ДП "Укрпошта", відповідно до якої ПАТ "Укрзалізниця" здійснило рекомендоване поштове відправлення кореспонденції на адресу відповідача 24.12.2015 року.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що шестимісячний строк для звернення позивача до суду за захистом порушеного права не порушено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у заявленому розмірі в сумі 37090,00 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір при задоволенні позову покладається на відповідача.

На підставі ст.ст. 908, 909 Цивільного кодексу України, ст.ст. 24, 118, 122,129 Статуту залізниць України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 25, 43, 44, 49, 75, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Донбас» м. Донецьк про стягнення штрафу у розмірі 37 090,00грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Донбас» (83059, Донецька область, м. Донецьк, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд.5, ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" суму штрафу у розмірі 37090,00грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 1218,00 грн.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 03.03.2016 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 09.03.2016 року.

Суддя А.М. Осадча