донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

15.03.2016 справа №908/5866/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу не зявився не зявився Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Октябрська ЦЗФ», м.Добропілля, м.Білицьке Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
від11.01.2016р. (повний текст підписано 18.01.2016р.)
у справі№908/5866/15 (суддя Подколзіна Л.Д.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Метбудзабезпечення», м.Красноармійськ Донецької області
до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Октябрська ЦЗФ», м.Добропілля, м.Білицьке Донецької області
проcтягнення 51026,17грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Метбудзабезпечення», м.Красноармійськ Донецької області, позивач звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Октябрська ЦЗФ», м.Добропілля, м.Білицьке Донецької області про cтягнення 51026,17грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 11.01.2016р. (повний текст підписано 18.01.2016р.) позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Метбудзабезпечення» задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Октябрська ЦЗФ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Метбудзабезпечення» основну заборгованість у розмірі 51026,17грн.

Рішення суду мотивоване доведеністю позивачем факту поставки товару відповідачу та, як наслідок, обовязку у відповідача з оплати цього товару.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Октябрська ЦЗФ» звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Донецької області від 11.01.2016р. (повний текст підписано 18.01.2016р.) у справі №908/5866/15, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення за наслідками неповного зясування обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права. Так, скаржник зазначає, що на видатковій накладній відсутня відмітка покупця про дату отримання продукції, що свідчить про не завершення господарської операції, а тому зобовязання щодо оплати продукції не виникло.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 22.02.2016р. прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначено на 15.03.2016р.

Від позивача через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення господарського суду Донецької області від 11.01.2016р. (повний текст підписано 18.01.2016р.) у справі №908/5866/15 залишити без змін. Відзив розглянутий судовою колегією та долучений до матеріалів справи.

Представники сторін у судове засідання 15.03.2016р. не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, своїми правами, передбаченими ст.22 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), не скористалися. Про місце та час судового засідання сторони були повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 22.02.2016р. уповноваженим представникам сторін.

Колегія суддів відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Явка представників сторін ухвалою суду від 22.02.2016р. не визнавалась обовязковою, сторони не посилалися на необхідність надання додаткових доказів як на підставу для відкладення розгляду справи.

З урахуванням вищенаведеного, судова колегія визнала за можливе розглянути справу у відсутність представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України складено протокол судового засідання.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

13.01.2015р. між Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Октябрська ЦЗФ» (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Метбудзабезпечення» (далі - постачальник) був укладений договір №196-ЦО (далі договір).

Відповідно до п.1.1 в порядку та на умовах, визначених в договорі, постачальник зобов'язується поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення, код ГК (далі продукція), в асортименті, кількості, строки, за ціною та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в даному договорі та специфікаціях, що є невід'ємною частиною договору. Покупець зобов'язується прийняти та оплатити поставлену в його власність продукцію у відповідності до умов даного договору.

Розділом 2 договору сторони узгодили умови щодо якості, комплектності та кількості продукції. Так, пунктом 2.2 договору передбачено, що приймання продукції здійснюється на підставі фактичних даних якості та кількості у відповідності зі звичаями ділового обороту. Під звичаями ділового обороту сторони розуміють перевірку дотримання постачальником умов цього договору стосовно кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки продукції у відповідності з «Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості», затвердженої постановою Держарбітражу при ОСОБА_4 СРСР від 15.06.1965р. №П-6 (зі змінами та доповненнями) та з «Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по якості», затвердженої постановою Держарбітражу при ОСОБА_4 СРСР від 25.04.1966р. №П-7 (зі змінами та доповненнями) в частині, що не суперечить умовам цього договору.

Строк та умови поставки сторони узгодили в розділі 4 договору. Відповідно до п.4.1 договору поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, по цінам, з якісними характеристиками та в строки, узгоджені сторонами в специфікаціях. Під партією сторони розуміють будь-яку кількість продукції, однорідної за своїми якісними показниками, яка супроводжується одним документом про якість та/або одним товаросупровідним документом.

Відповідно до п.4.3 договору постачальник зобовязаний надати покупцю наступні документи: рахунок; податкову накладну; видаткову накладну; відповідні товаросупровідні накладні (залізничну/товаро-транспортну накладну); сертифікат якості завода-виробника та/або паспорт: сертифікат якості (у випадку, якщо продукція підлягає обовязковій сертифікації); дозвіл держгірпромнагляду (у випадку, якщо отримання даного документу обовязкове відповідно до норм діючого законодавства); інструкція з експлуатації (у випадку, якщо даний документ передбачений); технічну документацію, передбачену п.2.4 договору. Документи (окрім податкових накладних), постачальник зобовязаний надати покупцю разом з отриманою продукцією.

У випадку поставки продукції без товаросупровідної документації, що створює неможливість здійснення приймання продукції по кількості, якості, асортименту, комплектності, покупець має право відмовитися від приймання отриманої продукції (п.4.4).

Згідно з п.4.5 покупець вправі затримати оплату за продукцію при ненаданні та/або несвоєчасному наданні оригіналів рахунків, податкових накладних, а також інших документів, надання чи передання яких постачальником є обовязковим в силу договору, при цьому, покупець не несе відповідальності за таку затримку оплати.

Пунктом 4.7 договору сторони передбачили, що датою поставки вважається дата, зазначена представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником.

Зобовязання постачальника вважаються виконаними з моменту передання продукції в розпорядження покупця в узгоджене місце призначення поставки в належній якості, комплектності, асортименті, кількості, в строки, з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в договорі та специфікаціях до договору. Зобовязання покупця вважаються виконаними з моменту оплати поставленої продукції (п.4.8).

За умовами п.5.2 договору ціни на поставлену постачальником продукцію визначаються сторонами у відповідних специфікаціях до договору.

У відповідності з п.5.4. договору, розрахунки за поставлену постачальником продукцію за даним договором здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 (п'яти) робочих днів з 60 (шістдесятого) календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 даного договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін. Сторони прийшли до згоди, що у випадку належного виконання обома сторонами своїх зобовязань, строк дії договору встановлюється до 31.12.2016р. включно. У випадку невиконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобовязань по цьому договору, строк дії договору продовжується до повного виконання сторонами своїх зобовязань (п.8.1).

Договір підписаний з обох сторін та скріплений печатками підприємств.

На виконання умов договору №196-ЦО від 13.01.2015р. сторонами підписана специфікація від 13.01.2015р., якою сторони погодили поставку продукції із зазначенням її найменування, номенклатурного номеру, кількісних та якісних показників, ціни, строків поставки та умов оплати. Специфікація підписана обома сторонами без зауважень та скріплена печатками підприємств.

Відповідно до специфікації від 13.01.2015р. позивач за видатковою накладною №РН-0000183 від 11.02.2015р. поставив відповідачу продукцію на загальну суму 51026,17грн. Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Октябрська ЦЗФ» отримана продукція у визначені договором строки оплачена не була, що стало причиною звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Метбудзабезпечення» до суду з позовом про стягнення основної заборгованості у розмірі 51026,17грн.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків. Таким чином, відповідно до умов договору №196-ЦО від 13.01.2015р., між сторонами у справі виникли певні взаємні зобовязання.

Укладений між сторонами договір за своїм змістом та правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з п.4 ст.129 Конституції України, статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу продукцію за видатковою накладною №РН-0000183 від 11.02.2015р. Відпуск товару представнику покупця - ОСОБА_5 здійснювався на підставі довіреності №41 від 09.02.2015р., копія якої міститься в матеріалах справи.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, видаткова накладна у разі належного її оформлення та відповідності вимогам ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинним обліковим документом, який фіксує та підтверджує господарську операцію і є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Видаткова накладна №РН-0000183 від 11.02.2015р. підписана представниками обох сторін, без жодних зауважень, містить всі визначені законом обов'язкові реквізити, в тому числі необхідні відомості про продукцію, а також інформацію про дату та місце складання. Отже, за своїми ознаками видаткова накладна №РН-0000183 від 11.02.2015р. є первинним документом та підтверджує факт поставки продукції на загальну суму 51026,17грн.

Скаржник посилається на те, що на зазначеній вище видатковій накладній відсутня відмітка покупця про дату отримання продукції, що свідчить про не завершення господарської операції, і, відповідно, зобовязання щодо оплати продукції не виникло.

Зазначене твердження судова колегія вважає безпідставним з огляду на наступне. По-перше, спірна видаткова накладна №РН-0000183 від 11.02.2015р. містить дату, підпис представника відповідача за довіреністю без зазначення іншої дати отримання продукції, ніж 11.02.2015р. По-друге, відповідачем не надано належного доказу іншого часу отримання продукції, що відрізняється від зазначеного у видатковій накладній.

Разом з тим, судова колегія зазначає, що відповідач не відмовився від продукції, будь-яких письмових заперечень позивачу не направив, доказів того, що вказана продукція ним не отримана та не знаходиться в бухгалтерському обліку суду не надав.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про належне виконання позивачем своїх зобовязань перед відповідачем за договором №196-ЦО від 13.01.2015р.

Частиною 1 ст.692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності з п.5.4. договору, розрахунки за поставлену постачальником продукцію за даним договором здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 (п'яти) робочих днів з 60 (шістдесятого) календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 даного договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Як вбачається з матеріалів справи, в пункті 2.2 договору сторони погодили, що прийом покупцем товару за кількістю здійснюється у відповідності з Інструкцією "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю", затвердженої Постановою Держарбітражу при ОСОБА_4 СРСР від 15.06.1965 р. №П-6 (далі Інструкція №П-6).

В п.12 Інструкції №П-6 визначено, що приймання продукції за кількістю проводиться по транспортним та супровідним документам відправника, і в разі відсутності товаросупровідних документів складається акт, в якому вказується, які документи відсутні.

Таким чином, не складення відповідачем за відповідною поставкою згідно з вимогами Інструкції акта про відсутність товаросупровідних документів є підтвердженням надання позивачем відповідних документів. Аналогічна позиція міститься в Постанові Вищого господарського суду України від 26.01.2015р. по справі №908/2536/14.

Оскільки відповідачем такого акту не надано, судова колегія вважає доведеним факт надання позивачем усіх визначених договором документів в день здійснення поставки 11.02.2015р.

Враховуючи приписи законодавства та умови п.5.4 договору, а також перенесення робочих днів у 2015р., судовою колегією визначено, що відповідач повинен був оплатити отриману продукцію в строк по 20.04.2015р. включно.

Як вбачається з матеріалів справи, обовязок по оплаті поставленого товару відповідачем виконано не було.

28.09.2015р. позивач направив відповідачу вимогу )№03/09-03 від 28.09.2015р.) про сплату заборгованості за поставлену продукцію у розмірі 51026,17грн. з рахунком-фактурою №СФ-0002470 від 28.09.2015р., яка також не була виконана Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Октябрська ЦЗФ».

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі ГК України), ст.ст.525, 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом.

За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідач належним чином не виконав свої зобовязання щодо оплати отриманого товару, доказів погашення заборгованості у сумі 51026,17грн. суду не надав. Тому місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов до висновку про доведеність підстав для стягнення з відповідача суми боргу за придбану продукцію у вказаному розмірі.

Посилання скаржника на порушення норм матеріального та процесуального права при винесенні рішення не знайшли свого підтвердження.

З огляду на викладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Донецької області від 11.01.2016р. (повний текст підписано 18.01.2016р.) у справі №908/5866/15 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 ГПК України, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору при зверненні з апеляційною скаргою підлягають віднесенню на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Октябрська ЦЗФ», м.Добропілля, м.Білицьке Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 11.01.2016р. (повний текст підписано 18.01.2016р.) у справі №908/5866/15- залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 11.01.2016р. (повний текст підписано 18.01.2016р.) у справі №908/5866/15- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий І. В. Зубченко

Судді: Д.О. Попков

ОСОБА_3

Надруковано 6 прим.:2 - позивачу; 1 - відповідачу; 1 до справи; 1 ГСДО; 1 - ДАГС.