ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016 року Справа № 912/4425/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Березкіної О.В. ( доповідач)

Суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.

При секретарі Логвіненко І.Г.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №б/н від 01.10.2015 р., ; від відповідача: представник не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Креатив»

на рішення господарського суду Кіровоградської області від 21 січня 2016 року у справі № 912/4425/15

за позовом Торгового дому «Пальміра» дочірнього підприємства компанії «Палма ОСОБА_2А.» ( Швейцарія)

до приватного акціонерного товариства «Креатив», м. Кіровоград

про стягнення 2 067 627 грн. 29 коп.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 21 січня 2016 року (головуючий суддя Балик В.М.) позовні вимоги Торгового дому «Пальміра» дочірнього підприємства компанії «Палма ОСОБА_2А.» задоволені частково.

Суд стягнув з Приватного акціонерного товариства « Креатив» на користь Торгового дому «Пальміра» дочірнього підприємства компанії «Палма ОСОБА_2А.» заборгованість в сумі 2 057 627 грн. 99 коп., з яких: 1 267 933,85 грн. основного боргу, 26 625,09 грн. 3% річних, 384 119,27 грн. інфляційних збитків, 378 551, 11 грн. пені, а також 30 858,44 грн. судового збору.

В решті частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - приватне акціонерне товариство «Креатив» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати та відмовити у позові повністю.

В обґрунтування своєї скарги відповідач посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт вважає, що його обовязок зі сплати боргу відсутній, оскільки в матеріалах справи відсутні докази виконання позивачем умов п. 3.7 договору, а саме передання всіх документів, передбачених умовами договору ( накладну на товар, податкову накладну, сертифікат відповідності, висновок санітарно-епідеміологічної експертизи та посвідчення якості з зазначенням дати виготовлення товару).

Крім того, апелянт вважає, що судом необґрунтовано визначена сума боргу та нараховані інфляційні, 3 % річних без проведення судової економічної експертизи , яка б точно визначила розмір заборгованості.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставою для скасування рішення суду та відмови у позові.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11 лютого 2016 року апеляційна скарга приватного підприємства « Креатив» була прийнята до розгляду, розгляд справи було призначено у судовому засіданні на 15 березня 2016 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09 березня 2016 року було задоволено клопотання представника Торгового дому "Пальміра" дочірнього підприємства компанії "Палма ОСОБА_2А." (Швейцарія), Одеська область, Біляївський район від 19 лютого 2016 року про розгляд справи в режимі відеоконференції Доручено Одеському апеляційному господарському суду, який знаходиться за адресою: 65119, м.Одеса, пр.Шевченка,29 організувати в приміщенні цього суду участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції особі, яка виступає стороною по справі № 912/4425/15, а саме позивач Торговий дім "Пальміра" дочірнього підприємства компанії "Палма ОСОБА_2А." (Швейцарія), Одеська область, Біляївський район. Судове засідання по справі №912/4425/15 призначено на 15 березня 2016 року на 10-00 год., зал № 415А, 4 поверх, провести в режимі відеоконференції.

В судове засідання, призначене на 15 березня 2016 року, апелянт не зявився, надавши клопотання про відкладення розгляду справи та проведення наступного судового засідання в режимі відео конференції, зареєстроване в канцелярії Дніпропетровського апеляційного господарського суду 15 березня 2016 року.

Підставою для відкладення апелянт зазначає незадовільний стан доріг та значну віддаленість відповідача від місця проведення судового засідання, при цьому, долучивши до клопотання копії ухвал Вищого господарського суду України про призначення розгляду касаційних справ за участю відповідача на 15 березня 2016 року.

Розглянувши означене клопотання, заслухавши думку представника позивача, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу 2 п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26 грудня 2011 року N 18 (із змінами і доповненнями) (далі - Постанова Пленуму), господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, оскільки ним не доведено належними доказами неможливість забезпечити участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами, а поганий стан доріг не є тією обставиною, яка є підставою для відкладення розгляду справи.

Відповідно до абзацу 1 п. 3.9.2. Постанови Пленуму, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, з аналізу вищенаведених норм випливає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів вважає можливим вирішити спір на підставі наявних у матеріалах справи доказів, оскільки про інше відповідачем не було зазначено.

Крім того, відповідно до статті 74-1 ГПК України клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції може бути подано не пізніше як за сім днів до дня проведення судового засідання, в якому відбуватиметься така участь.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, означене клопотання надано відповідачем 15 березня 2016 року, тобто, в той же день, на який призначено судовий розгляд справи.

З огляду на вищезазначені обставини, колегія суддів вважає, що клопотання про відкладення розгляду справи та проведення судового засідання в режимі відео конференції задоволенню не підлягає.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга приватного акціонерного товариства "Креатив" задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між Дочірнім підприємством Компанії "Пальма ОСОБА_2А." (Швейцарія) "Торговий Дім Пальміра" (Постачальник) та Закритим акціонерним товариством "Креатив" (Покупець) укладено договір на поставку товару від 04.01.2008 № 264 (надалі за текстом Договір), за умовами якого Постачальник зобов'язався поставити та передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити відповідно до умов Договору харчові добавки (ОСОБА_3).

Відповідно до п. 2.1 Договору найменування, асортимент, ціна, вартість, кількість ОСОБА_3 зазначається в накладних на ОСОБА_3, та/або в специфікаціях/додаткових угодах до Договору, які є невід'ємною частиною Договору.

Як узгоджено сторонами у п. 3.1 Договору Постачальник поставляє ОСОБА_3 партіями, згідно поданих Покупцем заявок та відповідно до специфікацій/додаткових угод до Договору на умовах СРТ згідно правил Інкотермс-2000 (склад Покупця): м. Кіровоград, проспект Промисловий, 19.

Датою поставки ОСОБА_3/партії ОСОБА_3 є дата, зазначена Покупцем у видатковій накладній при умові надання Покупцю всіх документів, передбачених п. 3.7 Договору.

У пункті 10.1 Договору сторонами визначено, що він набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2009 року, але в будь-якому випадку до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань по Договору.

За умовами додаткових угод до Договору сторонами продовжувався строк дії Договору, зокрема до 31.01.2016 (додаткова угода від 07.11.2014 № 5).

Окрім того, додатковою угодою від 21.08.2012 № 4 сторонами внесено зміни до п. 1.1 Договору та узгоджено, що Постачальник зобов'язався поставити на користь Покупця харчові добавки та кокосове масло РДО (ОСОБА_3).

Звертаючись до приватного акціонерного товариства "Креатив" із позовом про стягнення заборгованості за договором поставки товару від 04.01.2008 № 264, з урахуванням уточнень, позивач - Торговий дом «Пальміра» дочірнього підприємства компанії «Палма ОСОБА_2А.» посилався на невиконання відповідачем умов договору поставки в частині оплати поставленого товару, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 2 067 627,99 грн., з яких: 1 277 933,85 грн. основного боргу, 26 650,57 грн. 3% річних, 384 119,27 грн. інфляційних збитків, 378 924,30 грн. пені.

Задовольняючи позовні вимоги частково, та стягуючи на користь позивача заборгованість в сумі 2 057 627 грн. 99 коп., з яких: 1 267 933,85 грн. основного боргу, 26 625,09 грн. 3% річних, 384 119,27 грн. інфляційних збитків, 378 551, 11 грн. пені, господарський суд першої інстанції виходив з того, що на виконання умов Договору постачальником - позивачем на користь Покупця відповідача передано обумовлений Договором ОСОБА_3 на загальну суму 1491975,60 грн., з яких відповідач отриманий ОСОБА_3 оплатив частково, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 1453151,60 грн..

Оскільки з зазначеної суми відповідачем було повернуто ОСОБА_3 на 185217,75 грн., тому сума непогашеної заборгованості за отриманий ОСОБА_3 станом на дату розгляду справи становить 1 267 933,85 грн., а не 1 277 933,85 грн., як помилково зазначив позивач, який по податковій накладній від 10.07.2015 № 197 врахував повернення товару на суму 53850,50 грн. замість 63850,50 грн.

Виходячи з означеного, суд перерахував і суми 3% річних, та пені.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору постачальником на користь Покупця передано обумовлений Договором ОСОБА_3 на загальну суму 1491975,60 грн., що підтверджується:

- видатковою накладною від 12.02.2015 № 0118731 на суму 120892,80 грн;

- видатковою накладною від 18.02.2015 № 0018826 на суму 436537,20 грн;

- видатковою накладною від 19.02.2015 № 0018888 на суму 26800,80 грн;

- видатковою накладною від 19.03.2015 № 0019644 на суму 121860,00 грн;

- видатковою накладною від 20.04.2015 № 0020509 на суму 217834,80 грн;

- видатковою накладною від 23.04.2015 № 0020669 на суму 98061,00 грн;

- видатковою накладною від 23.04.2015 № 0020668 на суму 187057,20 грн;

- видатковою накладною від 29.04.2015 № 0020845 на суму 61621,20 грн;

- видатковою накладною від 12.06.2015 № 0022188 на суму 7695,60 грн;

- видатковою накладною від 22.06.2015 № 0022442 на суму 40463,40 грн;

- видатковою накладною від 02.07.2015 № 0022746 на суму 49750,20 грн;

- видатковою накладною від 02.07.2015 № 0022747 на суму 29860,80 грн;

- видатковою накладною від 10.07.2015 № 0022998 на суму 76620,60 грн;

- видатковою накладною від 17.07.2015 № 0023214 на суму 16920,00 грн.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до пунктів 5.1-5.4 Договору оплату за кожну партію ОСОБА_3, яка поставляється за даним Договором, Покупець проводить в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів вартості партії ОСОБА_3 на розрахунковий рахунок Постачальника на підставі виставленого рахунку-фактури.

Рахунок-фактура на оплату партії ОСОБА_3 надається Постачальником протягом одного дня з моменту підписання сторонами специфікації/додаткової угоди про узгодження окремої партії ОСОБА_3.

Форма оплати: протягом 21 календарного дня з моменту відвантаження ОСОБА_3. Датою здійснення оплати є дата списання грошових коштів з розрахункового рахунку Покупця, що підтверджується банківською випискою.

Як свідчать матеріали справи Постачальником виставлено Покупцеві наступні рахунки на оплату:

- від 12.02.2015 № ІР-АА00016022 на суму 120892,80 грн;

- від 18.02.2015 № ІР-АА00016114 на суму 436537,20 грн;

- від 19.02.2015 № ІР-АА00016168 на суму 26800,80 грн;

- від 19.03.2015 № ІР-АА00016888 на суму 121860,00 грн;

- від 20.04.2015 № ІР-АА00017686 на суму 217834,80 грн;

- від 23.04.2015 № ІР-АА00017810 на суму 187057,20 грн;

- від 23.04.2015 № ІР-АА00017811 на суму 98061,00 грн;

- від 29.04.2015 № ІР-АА00017973 на суму 61621,20 грн;

- від 12.06.2015 № ІР-АА00019177 на суму 7695,60 грн;

- від 22.06.2015 № ІР-АА00019416 на суму 40463,40 грн;

- від 02.07.2015 № ІР-АА00019679 на суму 49750,20 грн;

- від 02.07.2015 № ІР-АА00019680 на суму 29860,80 грн;

- від 10.07.2015 № ІР-АА00019908 на суму 76620,60 грн;

- від 17.07.2015 № ІР-АА00020107 на суму 16920,00 грн., проте відповідач отриманий за вказаними видатковими накладними ОСОБА_3 оплатив частково, та частково, 07.12.2015 повернув отриманий від позивача ОСОБА_3, що підтверджується наступними розрахунками коригування по податковим накладним: від 07.12.2015 № 14 на суму 17392,50 грн; від 07.12.2015 № 13 на суму 2466,00 грн; від 07.12.2015 № 2 на суму 5155,00 грн; від 07.12.2015 № 12 на суму 35504,00 грн; від 07.12.2015 № 11 на суму 13487,50 грн; від 07.12.2015 № 5 на суму 2600,25 грн; від 07.12.2015 № 7 на суму 27533,25 грн; від 07.12.2015 № 9 на суму 11178,75 грн; від 07.12.2015 № 8 на суму 63850,50 грн; від 07.12.2015 № 6 на суму 7050,00 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що сума непогашеної заборгованості за отриманий ОСОБА_3 станом на дату розгляду справи становить 1 267 933,85 грн., а не 1 277 933,85 грн., як розрахував позивач, і яка підлягає стягненню на користь позивача.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача про те, що його обовязок зі сплати суми заборгованості відсутній через ненадання позивачем разом із товаром товаросупроводчих документів, передбачених п. 3.7 договору з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3.7 Договору, Постачальник зобов'язався надавати разом з ОСОБА_3/партією ОСОБА_3 наступні документи:

а) накладну на ОСОБА_3;

б) податкову накладну;

г) санітарно-гігієнічні висновки;

д) сертифікат відповідності;

е) висновок санітарно-епідеміологічної експертизи;

є) посвідчення якості із зазначенням дати виготовлення.

Відповідно до п. 4.3 договору, у випадку ненадання постачальником документів, зазначених у п. 3.7 договору, або якщо документи не відповідатимуть вимогам законодавства, або будуть оформлені з помилками чи розбіжностями, Сторони складають відповідний акт.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, такий акт сторонами не складався, відповідач у відповідності до статті 666 ЦК України не відмовився від договору та не повернув товар продавцеві, тому його доводи про відсутність обовязку з оплати товару, є неспроможними.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлено, що відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, то вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з розрахунком означених сум, перевірених судом першої інстанції, який визначив їх у розмірі: 3% річних із суми заборгованості 1267933,85 грн., а не із суми 1 277 933,85 грн., як помилково розрахував позивач, що складає 26625,09 грн.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до п. 8.5 договору, у випадку несвоєчасної оплати кожної партії ОСОБА_3 (окрім випадків, передбачених п. 3.7.1), Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка була встановлена і діяла в період прострочення, від вартості несплаченої партії ОСОБА_3 за кожен день прострочення оплати. Нарахування пені припиняється з моменту повної оплати поставленої партії ОСОБА_3.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення пені у розмірі 378551,11 грн., а не у сумі 378924,30 грн, як розраховано позивачем, оскільки ним при розрахунку пені помилково вказано, що залишок заборгованості за накладною № 0022998 від 10.07.2015 після повернення товару 07.12.2015 становить 22770,10 грн., тоді як після повернення товару на суму 63850,50 грн. за такою накладною залишок заборгованості складає 12770,10 грн.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про необхідність призначення судової економічної експертизи для визначення суми боргу та нарахованих на неї 3% річних, інфляційних та пені з огляду на наступне.

Відповідно до статті 41 ГПК України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Як розяснено у п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року N 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи», судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач, заперечуючи проти позову, не надавав контррозрахунків суми боргу, пені, 3 % річних, обгрунтуваних доводів, які б свідчили про неправильність розрахунків, здійснених позивачем, та перевірених судом першої інстанції, відповідач також не надав, а тому суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги розрахунок, наданий позивачем, здійснивши його перевірку та частково задовольнивши позовні вимоги за наслідком здійсненого ним перерахунку.

Посилання відповідача на те, що суд першої інстанції не витребував у відповідача відповідних документів для підтвердження нарахованих сум, також є безпідставними, оскільки відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин господарський суд законно та обґрунтовано вирішив спір на підставі доказів, наданих сторонами.

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, розглядаючи справу, господарський суд першої інстанції всебічно, повно і обєктивно зясував всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Креатив» - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 21 січня 2016 року у справі № 912/4425/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 17 березня 2016 року

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя О.В. Чус