КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2016 р. Справа№ 45/217

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі Місюк О.П.

за участю представників:

від позивача - Джус Д.В.

від відповідача - Касян В.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Екосервіс груп" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 04.02.2016 (суддя Курдельчук І.Д.) прийняту за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Екосервіс груп" про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання наказу у справі № 45/217

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екосервіс груп"

до Комунального підприємства "Житлорембудсервіс"

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.02.2016 відмовлено в задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Екосервіс груп" про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання наказу від 27.08.2009.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Екосервіс груп" звернулась з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду м. Києва від 04.02.2016 та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Екосервіс груп" про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання наказу Господарського суду м. Києва від 27.08.2009 у справі № 45/217 про примусове виконання рішення Господарського суду м. Києва від 03.08.2009.

Відповідно до протоколу про автоматизований розподіл справ між суддями, справу № 45/217 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Екосервіс груп" передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Шапран В.В., судді: Дідиченко М.А., Руденко М.А.

Ухвалою суду від 26.02.2016 апелянту відновлено строк для подання апеляційної скарги, прийнято її до провадження та призначено до розгляду на 10.03.2016.

Розпорядженням Керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2016 № 09-52/266/16 у зв'язку з перебуванням судді Дідиченко М.А., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці справу було передано на повторний автоматичний розподіл.

Згідно з протоколу повторного автоматичного розподілу, справу передано колегії суддів у складі: головуючий суддя Шапран В.В., судді Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою суду від 10.03.2016 апеляційну скаргу було прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Шапран В.В., судді Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

В судове засідання з`явився представник позивача та представник відповідача, та надали усні пояснення стосовно предмету спору.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Екосервіс груп" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з комунального підприємства "Житлорембудсервіс" 1234 350 грн. основного боргу за договором на послуги з вивезення та знешкодження відходів (крім токсичних та особливо небезпечних (негабаритні та будівельні відходи) від 18.03.2008 № 136; 41872,96 грн. пені; 5234,14 грн. 3% річних; 33251,57 грн. втрат від інфляції, а всього 1314708,67 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.08.2009 позов задоволено частково - стягнуто з Підприємства на користь Товариства 1234350 грн. основного боргу, 41872,92 грн. пені, 5234,11 грн. 3% річних, 33251,57 грн. втрат від інфляції, 13147,09 грн. витрат по оплаті державного мита та 312,50 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

27.08.2009 на виконання рішення суду було видано наказ зі справи № 45/217, який був поданий до виконання до органів державної виконавчої служби.

Постановою державного виконавця від 04.12.2014 ВП № 14626356 наказ № 45/217 був повернутий стягувачу на підставі п. 2,9 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Крім того, в даній постанові було зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 04.12.2015.

ТОВ "Екосервіс груп" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання, обґрунтовуючи це тим, що строк пред`явлення був пропущений з поважної причини.

Оскаржуваною ухвалою суду позивачу було відмовлено в задоволені такої заяви і колегія суддів погоджується із таким висновком місцевого суду, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Частиною другою статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються:

- пред'явленням виконавчого документа до виконання;

-наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення;

- частковим виконанням рішення боржником.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Апелянт, не погоджуючись із прийнятою ухвалою, в апеляційній скарзі зазначає, що строк пред`явлення до виконання наказу після повернення повинен відраховуватися з моменту отримання стягувачем такого наказу, тобто з 11.02.15 (дата отримання позивачем наказу від державного виконавця поштою).

Проте, колегія суддів не погоджується із такою позицією апелянта, та зазначає, що відповідно до ч. 3 ст.23 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Як зазначалось вище, постановою державного виконавця від 04.12.2014 стягувачу ВП № 14626356 наказ № 45/217 був повернутий з причин неможливості державного виконавця вжитими заходами виявити майно, яке належить боржнику та на яке можна звернути стягнення.

Дана постанова була прийнята 04.12.2014, отже днем повернення наказу стягувачу, з урахуванням положення ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження», є саме 04.12.2014, а тому строк повторного пред`явлення наказу до виконання є саме до 04.12.2015.

Крім того, апелянт зазначає, що строк пред`явлення наказу до повторного виконання ним був пропущений з поважних причини, а саме: відповідно до наказу від 27.11.2015 № 27-11/15 директор Товариства знаходився у відрядженні у місті Львові з 30.11.2015 по 28.12.2015, у зв'язку з чим у нього була відсутня можливість пред'явити наказ до виконання до 04.12.2015, зазначаючи при цьому, що у штаті товариства не передбачена посада юриста, який би міг вчинити, за відповідною довіреністю дії щодо пред`явлення наказу до виконання.

Стосовно заявленого, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Дійсно, як вбачається із доказів, наданих апелянтом до суду першої інстанції, наказом № 27-11/15 від 27.11.2015 директор ТОВ «Екосервіс Груп» ОСОБА_4 був направлений у відрядження до м. Львова на період з 30.11.2015 до 28.12.2015.

Вказаний наказ був підписаний власне директором ОСОБА_4, як керівником товариства.

Отже, зважаючи на викладене, директор ОСОБА_4, як керівник товариства, самостійно планує свій робочий час, з урахуванням штатного розкладу та господарської діяльності товариства, та самостійно планує дати та строк відряджень, за необхідністю.

Директор ОСОБА_4, знаючи про постанову державного виконавця від 04.12.2014 про повернення наказу № 45/217 стягувачу, про граничний строк повторного пред`явлення наказу до виконання (04.12.2015) та про відрядження, що планується на тривалий строк (з 30.11.2015 до 28.12.2015), повинен був вжити всіх необхідних заходів для вчинення дій щодо своєчасної подачі наказу до виконання, з урахуванням відсутності добровільного виконання боржником свого зобов`язання щодо сплати боргу за рішенням суду від 03.08.2009 або ж видати довіреність на когось із робітників товариства для можливості останнім подати наказ № 45/217 до виконання своєчасно.

Зауваження апелянта стосовно того, що у товариства відсутня посада юриста, який міг би вчинити своєчасні дії щодо подачі наказу до виконання, не приймається колегією суддів до уваги як поважна причина пропуску строку, оскільки довіреність щодо подачі до державної виконавчої служби відповідного наказу про примусове стягнення коштів з боржника, керівником позивача могла бути видана на будь-якого працівника товариства незалежно від посади та фаху.

До того ж, колегія суддів зазначає, що як вбачається із довіреності представника апелянта Джус Д.В., який був присутній в судовому засіданні 10.03.2016, директор ТОВ «Екосервіс Груп» ОСОБА_4 вповноважив його представляти інтереси товариства у всіх судах України, державних та недержавних органах, установах, організаціях тощо, зокрема надано право подавати виконавчі листи до стягнення.

Вказана довіреність видана Джус Д.В 21.11.2015 строком на 1 рік до 21.11.2016.

Тобто, станом на 04.12.2015 (закінчення граничного строку пред`явлення наказу № 45/217 до виконання) Джус Д.В., як вповноважений представник стягувача (позивача), був наділений повноваженнями для звернення до державної виконавчої служби із відповідним виконавчим документом (наказом), а отже міг своєчасно подати повторно наказ № 45/217 до виконання.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 119 ГПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

Зважаючи на все вище зазначене, колегія суддів не вбачає в діях стягувача ТОВ «Екосервіс Груп» поважності пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання, а тому приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвала прийнята з дотриманням всіх чинних норм процесуального законодавства України, при повному та всебічному дослідженні всіх обставин справи, доказів та аргументів, наданих як позивачем так і відповідачем в рамках даної справи, а тому апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Екосервіс груп" не підлягає задоволенню, а ухвала суду від 04.02.2016 залишається без змін.

Зважаючи на те, що колегією суддів апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Екосервіс груп" залишається без задоволення, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Екосервіс груп" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.02.2016 по справі № 45/217 - без змін.

Матеріали справи № 45/217 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко