ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

17.03.2016р. Справа № 905/1436/15

за скаргою від 06.01.2016р. №09/50 Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ Південкомбанк ОСОБА_1, м.Донецьк

на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання судового рішення по справі №905/1436/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ Південкомбанк ОСОБА_1, м.Донецьк

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Альянс консалт, м.Маріуполь

про стягнення 41830840 грн. 00 коп.

Суддя Левшина Г.В.

Представники:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

від ВДВС: ОСОБА_3-по дов.

В засіданні суду брали участь:

Рішенням господарського суду Донецької області від 06.10.2015р. по справі №905/1436/15 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ Південкомбанк ОСОБА_1, м.Донецьк до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Альянс консалт, м.Маріуполь про стягнення заборгованості за простими векселями в сумі 41830840,00 грн. задоволено повністю: стягнуто з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Альянс консалт, м.Маріуполь на користь Публічного акціонерного товриства Комерційний банк Південкомбанк, м.Донецьк заборгованість в сумі 41830840 грн. 00 коп.; стягнуто з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Альянс консалт, м.Маріуполь на користь державного бюджету України судовий збір в сумі 73080,00 грн.

16.01.2016р. на адресу господарського суду Донецької області надійшла скарга від 06.01.2016р. №09/50 Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ Південкомбанк ОСОБА_1, м.Донецьк на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання судового рішення по справі №905/1436/15, зокрема, щодо оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №49702528 від 21.12.2015р.

Зокрема, скаржником заявлені вимоги про:

- визнання неправомірною постанови від 21.12.2015р. (ВП №49702528) про відмову у відкритті виконавчого провадження;

- про зобовязання державного виконавця скасувати повністю постанову від 21.12.2015р. про відмову у відкритті виконавчого провадження (ВП №49702528) по справі №905/1436/15 та відкрити виконавче провадження з виконання рішення господарського суду Донецької області від 06.10.2015р. по справі №905/1436/15 про стягнення з боржника заборгованості в сумі 41830840,00 грн.

03.02.2016р. до господарського суду Донецької області надійшло клопотання №09/283 від 29.01.2016р. ПАТ Комерційний банк Південкомбанк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ Південкомбанк ОСОБА_1, м.Донецьк про розгляд скарги за відсутністю представника скаржника.

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Альянс консалт, м.Маріуполь заперечень по суті скарги не надало.

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надав заперечення на скаргу від 03.03.2016р., в яких вимоги, викладені у скарзі, не визнав, посилаючись на повну правомірність своїх дій.

Розглянувши скаргу від 06.01.2016р. №09/50 Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ Південкомбанк ОСОБА_1, м.Донецьк, заслухавши пояснення ДВС, господарський суд встановив:

Згідно із ст.4-5 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обовязкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

За приписом ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому цим Кодексом та Законом України Про виконавче провадження.

При цьому, за змістом ст.116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Як встановлено, 19.10.2015р. у відповідності із ст.116 Господарського процесуального кодексу України господарським судом Донецької області на виконання судового рішення по справі №905/1436/15 було видано відповідний наказ.

Згідно ст.ст.1, 2 Закону України Про виконавче провадження (далі Закон) та ст.115 Господарського процесуального кодексу України виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

У відповідності до ст.1 зазначеного Закону завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Як встановлено, 23.10.2015р. стягувач, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Південкомбанк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ Південкомбанк ОСОБА_1, м.Донецьк на адресу Міністерства юстиції України надіслав заяву від 23.10.2015р. за вих. №09/4263 про відкриття виконавчого провадження стосовно боржника, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Альянс консалт, м.Маріуполь на підставі наказу по справі №905/1436/15 від 19.10.2015р.

09.11.2015р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №49287708, згідно якої виконавець відмовив у відкритті провадження з примусового виконання наказу №905/1436/15 від 19.10.2015р., у звязку із ненаданням стягувачем належним чином оформлених документів, що підтверджують повноваження представника ПАТ Комерційний банк Південкомбанк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ Південкомбанк ОСОБА_1, м.Донецьк.

Після усунення обставин, що зумовили відмову у відкритті виконавчого провадження, 07.12.2015р. стягувач повторно на адресу Міністерства юстиції України надіслав заяву від 04.12.2015р. за вих. №09/4567 про відкриття виконавчого провадження стосовно боржника.

21.12.2015р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №49702528, згідно якої виконавець відмовив у відкритті провадження з примусового виконання наказу №905/1436/15 від 19.10.2015р., у звязку з тим, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Альянс консалт, м.Маріуполь знаходиться в стадії припинення.

Проте, за висновками суду, на підставі ст.25 Закону України Про виконавче провадження та з урахуванням приписів наведених норм, на державного виконавця покладено обовязок прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Статтею 26 закону встановлено вичерпний перелік підстав за яких державний виконавець вправі відмовити у відкритті провадження, серед яких - наявність інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження (п.8 ч.1 ст.26 Закону).

За змістом п.8 ч.1 ст.25 Закону Про виконавче провадження обставини, які зумовлюють відмову у прийнятті виконавчого документу до виконання повинні бути встановлені законом.

За висновками суду, в оскаржуваній постанові державного виконавця не вказано, а судом в результаті аналізу приписів Законів України Про виконавче провадження, Про державну виконавчу службу в Україні, не встановлено передбаченої законом такої підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження, як знаходження боржника у стані припинення.

Згідно ст.110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Відповідно до частини другої статті 33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" та частини першої статті 111 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Відповідних відомостей щодо припинення юридичної особи - ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Альянс консалт, м.Маріуполь ДВС до матеріалів справи не надано.

При цьому, у випадку ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» допускає закінчення виконавчого провадження, проте, не відмову у його відкритті.

Відповідно до ч.2 ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Держава за змістом ч.4 ст.13 Конституції України прийняла на себе зобовязання, через свої органи, забезпечити захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, встановивши рівність всіх субєктів власності перед законом.

Згідно ст.129 Конституції України одним із засад судочинства є обов'язковість рішень суду. Статтею 13 Закону України Про судоустрій та статус суддів визначено поняття обовязковість судових рішень, яке полягає в тому, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами на всій території України.

Суд вважає за необхідне застосувати до спірних відносин Рішення Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", згідно якого Європейський суд наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Європейський суд також зазначив, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету..

Аналогічні за змістом висновки містяться в інших рішеннях Європейського суду з прав людини, а саме у справі "Голдер проти Сполученого Королівства (від 21 лютого 1975 року), Шмалько проти України .

За таких обставин, враховуючи вишевикладене, скарга №09/50 від 06.01.2016р. Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ Південкомбанк ОСОБА_1, м.Донецьк на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання судового рішення по справі №905/1436/15 в частині визнання неправомірною постанови від 21.12.2015р. (ВП №49702528) про відмову у відкритті виконавчого провадження підлягає задоволенню.

Враховуючи приписи Господарського процесуального кодексу України, Закону України Про виконавче провадження, пункту 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України, у суду відсутні повноваження скасовувати рішення органів Державної виконавчої служби. Натомість встановивши обґрунтованість доводів заявника, суд може визнати постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною.

Як зазначено в інформаційному листі Вищого господарського суду України №01-08/369 від 29.06.2010р. Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у 2009 році щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України, вимога скаржника щодо скасування постанови чи іншого акта органу Державної виконавчої служби за своєю правовою природою тотожна вимозі про визнання їх недійсними. Тому у господарського суду відсутні правові підстави для відмови в задоволенні скарги лише з тієї причини, що в ній зазначається про скасування відповідної постанови (акта), а не про визнання його недійсним.

Таким чином, за висновками суду, вимога заявника про зобовязання державного виконавця скасувати повністю постанову від 21.12.2015р. про відмову у відкритті виконавчого провадження (ВП №49702528) по справі №905/1436/15 за своїм змістом є тотожньої вимозі про визнання даної постанови недійсною.

Відповідно до п.9.13 постанови постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

За висновками суду, подання скаржником на виконання наказу господарського суду Донецької області №905/1436/15 в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», до ДВС є підставою для відкриття виконавчого провадження.

Проте, виходячи з того, що на момент розгляду даної скарги в матеріалах справи відсутні докази повторного предявлення наказу суду до виконання та, відповідно, ухилення ВДВС від вчинення відповідної дії, скарга №09/50 від 06.01.2016р. Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ Південкомбанк ОСОБА_1, м.Донецьк в частині вимог про зобовязання державного виконавця відкрити виконавче провадження з виконання рішення господарського суду Донецької області від 06.10.2015р. по справі №905/1436/15 про стягнення з боржника заборгованості в сумі 41830840,00 грн. підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33, 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу від 06.01.2016р. №09/50 Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ Південкомбанк ОСОБА_1, м.Донецьк на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання судового рішення по справі №905/1436/15, зокрема, щодо оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №49702528 від 21.12.2015р. задовольнити частково.

Визнати недійсною постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 21.12.2015р. (ВП №49702528) про відмову у відкритті виконавчого провадження щодо виконання судового рішення по справі №905/1436/15.

В задоволенні решти вимог, викладених у скарзі від 06.01.2016р. №09/50 Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ Південкомбанк ОСОБА_1, м.Донецьк, відмовити.

Суддя Г.В. Левшина