ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.03.16р. Справа № 904/1236/16
за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ТУРБІННИЙ ЗАВОД "КОНСТАР", м. Кривий Ріг Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії у розмірі 7 288 652, 49 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача ОСОБА_1, довіреність №181/1001 від 12.05.15р.

- ОСОБА_2, довіреність №128/1001 від 16.03.16р.;

від відповідача - представник не з'явився.

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпрообленерго" (далі - позивач) звернулось до господарського суду з позовом, у якому просить стягнути Публічного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ТУРБІННИЙ ЗАВОД "КОНСТАР" (далі - відповідач) вартість спожитої активної електричної енергії у розмірі 5 502 719, 21 грн., 150 716, 49 грн. 3% річних, 891 954, 53 грн. інфляційних, 743 262, 26 грн. пені, а всього суму 7 288 652, 49 грн. заборгованості за договором №50 від 01.02.2002 року.

Відповідач у судове засідання не зявився, відзив на позов не надав. Про час та дату розгляду спору повідомлений належним чином, оскільки в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення, що підтверджує отримання відповідачем ухвали про виклик у судове засідання.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

Встановив:

01.02.2002 року між постачальником (позивачем) та споживачем (відповідачем) було укладено договір №50 про постачання електричної енергії (далі - Договір).

За умовами п.1 Договору в редакції Додаткової угоди №1 від 01.02.02р. постачальник продає електричну енергію споживачу для потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 89 900 кВа, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені «Графіком зняття показів засобів обліку електричної енергії», а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно умов Договору.

Відповідно до положень ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві, який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Додатком 3 до Договору передбачено порядок розрахунків за поставлено електричну енергію.

Так, згідно п. 4. Додатку 3 до Договору остаточний розрахунок здійснюється на підставі самостійно отриманого у постачальника рахунку протягом 5 діб після подання ОСОБА_3 про використану електроенергію відповідно до даних про фактичне споживання електроенергії, згідно з п. 2.2 Додатку, або за остаточним рахунком нарахованим згідно з п. 2.3 Додатку, протягом п'яти операційних банківських днів з дня отримання рахунку.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору позивач протягом періоду з грудня 2014 року по квітень 2015 року поставляв відповідачу активну електричну енергію, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами про використану електричну енергію, за яку відповідач не розрахувався, у звязку із чим у останнього утворилась заборгованість перед позивачем за спожиту активну електричну енергію у розмірі 5 502 719, 21 грн.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості, обставин, наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог, не спростував.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

За умовами пункту 4.2.1 Договору за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3 - 2.3.4 Договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1 % від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивач нарахував до сплати відповідачу пеню за період з 12.03.15р. по 12.11.15р. у розмірі 743 262, 26 грн., 3% річних за період з 14.01.15р. по 20.02.16р. у розмірі 150 716,49 грн., а також інфляційні за період з лютого 2015 року по січень 2016 року у розмірі 891 954, 53 грн.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування, суд визнає їх вірно розрахованими, а отже такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Судові витрати у справі покладаються на відповідача, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 4, 32-33, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ТУРБІННИЙ ЗАВОД "КОНСТАР" (50045, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул. Окружна, буд.127; ) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" (49107, м. Дніпропетровськ, шосе Запорізьке, 22; ) вартість спожитої активної електричної енергії у розмірі 5 502 719, 21 грн. (пять мільйонів пятсот дві тисячі сімсот девятнадцять грн. 21 коп.), 743 262, 26 грн. (сімсот сорок три тисячі двісті шістдесят дві грн. 26 коп.) пені, 150 716, 49 грн. (сто пятдесят тисяч сімсот шістнадцять грн. 49 коп.) 3% річних, 891 954, 53 грн. (вісімсот девяносто одна тисяча девятсот пятдесят чотири грн. 53 коп.) інфляційних, 109 329, 80 грн. (сто девять тисяч триста двадцять девять грн. 80 коп.) судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя ОСОБА_3

Повний текст підписаний 23.03.2016р.