ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15 березня 2016 р. Справа № 903/57/16

за позовом приватного виробничо-торгового підприємства "Світязь"

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 1800грн

Суддя Сур'як О.Г.

Представники :

від позивача: Кушнірук А.В. представник, довіреність від 03.04.2014р.

від відповідача : н/з

Позивачу роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.22 ГПК України.

Заяви про відвід судді та фіксацію судового процесу технічними засобами не поступило.

В судовому засіданні відповідно до ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач - ПВТП "Світязь" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача - ФОП ОСОБА_1 заборгованість в сумі 1800грн. згідно договору поставки № 139 від 21.07.2014р. та 1378грн. витрат по сплаті судового збору.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву (доводів та заперечень) не подав, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи у суді про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №196.

Суд вважає, що виконав обов'язок щодо повідомлення відповідача про вчинення процесуальних дій.

Відповідно до ст.75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив наступне.

21.07.2014р. між позивачем - ПВТП "Світязь" та відповідачем- ФОП ОСОБА_1 був укладений договір поставки № 139.

Згідно п.1.1 договору позивач зобов'язувався продавати продукцію, а відповідач зобов'язувався оплачувати цю продукцію та своєчасно приймати її на умовах договору.

На виконання умов договору поставки позивач поставив товар відповідачу із зворотною тарою на загальну її вартість 15000грн., що підтверджується видатковими накладними (а.с.12-15).

Згідно накладних на повернення (а.с. 16-19), відповідачем повернуто тару на загальну суму 13500грн., не повернуто тару на суму 1500грн.

Відповідно до п.3.10 договору в разі неповернення Покупцем зворотної тари (кег, пляшка, ящик) на протязі 14 днів, Продавець має право вимагати від Покупця сплатити на користь Продавця заставну вартість тари та податок на додану вартість.

Згідно п. 2.11 договору вся зворотна тара повинна бути повернена Покупцем Продавцю в термін не більше 14 діб з дня отримання продукції.

З врахуванням податку на додану вартість за відповідачем рахується заборгованість по тарі в сумі 1800 грн. (1500 грн.+20%).

Станом на день звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем по Договору склала 18000грн.. з яких - 15000 грн. заборгованість по тарі та 300грн. податку на додану вартість.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 173 ГК України передбачає, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На день розгляду спору заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 1800грн., не погашена, не оспорена, підтверджена матеріалами справи та підлягає до стягнення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається при задоволенні позову на відповідача.

Враховуючи зазначене та керуючись ст.ст. 11, 526, 610, 626, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь приватного виробничо-торгового підприємства "Світязь" (43021, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Офіцерська, 20-А ) 1800грн. заборгованості та 1378грн. витрат по сплаті судового збору.

Повний текст рішення складено 17.03.2016р.

Суддя О. Г. Сур'як