ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2016 р. Справа № 911/645/16

Розглянувши матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Ольшаницьке хлібоприймальне підприємство», м.Ольшаниця

до Публічного акціонерного товариства «Кожухівське», с.Кожухівка

про стягнення 600000,00 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

За участю представників:

Позивача ОСОБА_1

Відповідача ОСОБА_2

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області подано позов Приватного акціонерного товариства «Ольшаницьке хлібоприймальне пыдприємство» до Публічного акціонерного товариства «Кожухівське» про стягнення 600000,00 грн.

Провадження у справі № 911/645/16 порушено відповідно до ухвали від 29.02.2016 року та призначено справу до розгляду на 15.03.2016 року.

В судовому засіданні 15.03.2016 року позивач позовні вимоги підтримав, відповідач надав відзив на позов, в якому позовні вимоги визнав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 27.03.2012 року між Приватним акціонерним товариством «Ольшаницьке хлібоприймальне підприємство» (позивач) та Публічним акціонерним товариством «Кожухівське» (відповідач) було укладено Договір №27/3 поставки товарів (далі - Договір) згідно з умовами якого, постачальник (відповідач) у порядку і на умовах, визначених цим Договором, зобовязався передати у власність покупцю (позивачу), а покупець зобовязався прийняти та оплатити товар (яйце куряче) згідно зі специфікаціями, які є невідємною частиною цього Договору.

Згідно з п.2.1. Орієнтована ціна Договору (ціна товару та транспортні послуги) на момент його укладення є договірною.

На виконання умов Договору позивачем було перераховано відповідачу 13 435 620,00 грн., що підтверджується виписками з особового рахунку в банку від 20.06.2013 року.

В подальшому, сторони вирішили продовжити дію Договору, уклали Додатковий договір №22/13 від 01.01.2013 року, яким продовжили дію Договору до 31.12.2013 року, потім уклали Додаткову угоду №2 від 30.12.2013 року до Договору, якою продовжили дію Договору до 31.12.2017 року.

У звязку із неможливістю відповідача здійснити поставку товару, сторони розірвали Договір, про що уклали Додаткову угоду №3 від 15.12.2015 року до Договору.

Згідно з п.1 Додаткової угоди №3, відповідач зобовязався частково повернути позивачу отримані за Договором грошові кошти у сумі 600 000 грн. не пізніше 02.02.2016 року.

Станом на 02.02.2016 року зобовязання щодо повернення грошових коштів відповідачем виконані не були, кошти в сумі 600 000,00 грн. до визначеного Додатковою угодою № 3 строку - 02.02.2015 року, відповідачем не повернуті. Таким чином, прострочена заборгованість відповідача перед позивачем становить 600 000,00 грн.

Відповідач визнав факт не повернення вказаної вище суми грошових коштів, що підтверджується, зокрема, підписанням між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 звірки взаємних розрахунків за 2015 рік. Також, в ході розгляду спору відповідач визнав позов.

Згідно з ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст.509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Станом на день звернення до суду з даною позовною заявою, заборгованість відповідача становить 600000 грн., що підтверджується матеріалами справи та визнано відповідачем.

Згідно зі ст. 78 Господарського процесуального кодексу України визнання позову відповідачем викладається в адресованій господарському суду письмовій заяві, підписаній відповідачем, яка долучається до справи.

У разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Враховуючи, що в ході розгляду спору судом встановлено зобовязання відповідача сплатити на користь позивача 600000 грн. заборгованості, що відповідачем визнано, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем визнані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути Публічного акціонерного товариства «Кожухівське» (08621, Київська обл., Васильківський р-н., с. Кожухівка, вул. Першотравнева, буд. 1, код: 05577050) на користь Приватного акціонерного товариства «Ольшаницьке хлібоприймальне підприємство» (09642, Київська обл., Рокитнянський район, м. Ольшаниця, вул. Привокзальна, будинок З, код: 00954550) 600 000,00 грн. боргу та 9000 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя А.Ю. Кошик