ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2016 р. Справа № 911/601/16

За позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон»

про стягнення 52 164,81 грн

Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від позивача ОСОБА_2 (дов. № 87 від 09.03.2016);

від відповідача не зявилися.

Обставини справи:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон» (далі відповідач) про стягнення 52 164,81 грн заборгованості, з яких: 31 560 грн боргу за надані згідно договору на виконання агротехнічних робіт № 8 від 14.07.2014 послуги, 315,60 грн штрафу, 18 860,81 грн інфляційних втрат та 1 429 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором на виконання агротехнічних робіт № 8 від 14.07.2014.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.02.2016 порушено провадження у справі № 911/601/16, розгляд справи призначено на 11.03.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.03.2016 розгляд справи відкладено на 18.03.2016.

Представник позивача в судовому засіданні 18.03.2016 підтримав позов у повному обсязі.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

Відповідач в судове засідання 18.03.2016 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011 передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

14.07.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Регіон» (Замовник) та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (Виконавець) укладено договір на виконання агротехнічних робіт № 8, згідно якого перевізник зобовязався надати послуги комбайнами по збиранню врожаю на суму 31 560 грн, а замовник прийняти надані послуги та оплатити їх.

Згідно п. 3.1. договору розрахунок за надані виконавцем послуги, здійснюється замовником відповідно до п. 1.1. договору на протязі 10 днів з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт.

Відповідно до п. 5.2. договору договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами і діє до моменту його остаточного виконання.

Суд встановив, що на виконання п. 1.1. договору на виконання агротехнічних робіт № 8 від 14.07.2014 позивач надав відповідачу послуги на суму 31 560 грн, що підтверджується актом прийомки-передачі виконаних агротехнічних робіт № 8 від 04.08.2014 (а.с. 13), підписаним та скріпленим печатками обох сторін договору.

Відповідач, в порушення умов п. 3.1. договору за отримані послуги не розрахувався, що підтверджується банківською випискою (а.с. 24), внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за надані згідно договору на виконання агротехнічних робіт № 8 від 14.07.2014 послуги склав 31 560 грн, що підтверджується банківською випискою (а.с. 24) та не спростовано відповідачем.

Предметом позову є вимоги про стягнення 31 560 грн боргу за надані згідно договору на виконання агротехнічних робіт № 8 від 14.07.2014 послуги, 315,60 грн штрафу, 18 860,81 грн інфляційних втрат та 1 429 грн 3 % річних.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини з надання послуг.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що на виконання п. 1.1. договору на виконання агротехнічних робіт № 8 від 14.07.2014 позивач надав відповідачу послуги на суму 31 560 грн, що підтверджується актом прийомки-передачі виконаних агротехнічних робіт № 8 від 04.08.2014 (а.с. 13), підписаним та скріпленим печатками обох сторін договору; відповідач, в порушення умов п. 3.1. договору за отримані послуги не розрахувався, що підтверджується банківською випискою (а.с. 24), внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за надані згідно договору на виконання агротехнічних робіт № 8 від 14.07.2014 послуги склав 31 560 грн, що підтверджується банківською випискою (а.с. 24) та не спростовано відповідачем.

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення складає 31 560 грн, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 31 560 грн боргу за надані згідно договору на виконання агротехнічних робіт № 8 від 14.07.2014 послуги є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 315,60 грн штрафу на підставі п. 4.3. договору на виконання агротехнічних робіт № 8 від 14.07.2014.

Відповідно до п. 4.3. договору у випадку прострочення платежу відповідно до договору замовник сплачує штраф у розмірі 1 % від суми заборгованості.

Суд встановив, що зазначений в п. 4.3. договору на виконання агротехнічних робіт № 8 від 14.07.2014 1 % від простроченої суми за своєю правовою природою є штрафом.

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно кваліфікуючими ознаками штрафу є: а) можливість встановлення за майже будь-яке порушення зобов'язання: невиконання або неналежне виконання (порушення умов про кількість, якість товарів, робіт (послуг), виконання зобов'язання неналежним способом тощо); б) обчислення у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

У відповідності до ч. 4 ст. 213 Господарського кодексу України штраф, як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Отже, пеня і штраф є різновидами неустойки.

Враховуючи те, що відповідач не оплатив отримані послуги у погоджені сторонами у договорі строки, штраф у розмірі 1 % від суми простроченого платежу (погоджений сторонами п. 4.3. договору) у загальному розмірі 315,60 грн (1 % від 31 560 грн (загальна сума простроченого платежу)), відповідачем на час прийняття судового рішення не сплачено, розмір вказаного штрафу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 315,60 грн штрафу є такою, що підлягає задоволенню судом.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 27.04.2012 у справі № 06/5026/1052/2011 та постанові Вищого господарського суду України від 19.12.2012 у справі № 5019/1287/12.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязання за договором на виконання агротехнічних робіт № 8 від 14.07.2014, позивачем за період з 15.08.2014 по 17.02.2016 нараховано 18 860,81 грн інфляційних втрат та 1 429 грн 3 % річних на суму боргу 31 560 грн.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, а також періоди нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, що вказані позивачем в поданому розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних (а.с. 7), арифметично вірний розмір інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих за період з 15.08.2014 по 17.02.2016 на суму боргу 31 560 грн становить 19 125,36 грн інфляційних втрат та 1 431,87 грн 3 % річних. Відтак, вимоги про стягнення 18 860,81 грн інфляційних втрат та 1 429 грн 3 % річних підлягають задоволенню повністю, оскільки суд, при прийнятті рішення, не може вийти за межі позовних вимог.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 31 560 грн боргу за надані згідно договору на виконання агротехнічних робіт № 8 від 14.07.2014 послуги, 315,60 грн штрафу, 18 860,81 грн інфляційних втрат та 1 429 грн 3 % річних є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон» (07612, Київська обл., Згурівський район, с. Красне, вул. Леніна, буд. 19; ідентифікаційний код 31590250) на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (18005, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Енгельса, буд. 43/1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 31 560 (тридцять одну тисячу пятсот шістдесят гривень) 00 коп. боргу за надані згідно договору на виконання агротехнічних робіт № 8 від 14.07.2014 послуги, 315 (триста пятнадцять гривень) 60 коп. штрафу, 18 860 (вісімнадцять тисяч вісімсот шістдесят гривень) 81 коп. інфляційних втрат, 1 429 (одну тисячу чотириста двадцять девять гривень) 00 коп. 3 % річних та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 21.03.2016

Суддя П.В.Горбасенко