ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2016 р. Справа № 917/137/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача - Сегет Р.Я., довіреність б/н від 30.10.15 р.

1-го відповідача - Попович В.І., довіреність № 18 від 18.03.15 р.

2-го відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційні скарги ТОВ "Інтерлінк", м. Полтава (вх. № 169 П/3) та ФГ "Попович", с. Жовтневе (вх. № 262 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 17.12.15 р. у справі № 917/137/14

за позовом ТОВ "Інтерлінк", м. Полтава

до 1. Фермерського господарства "Попович", с. Жовтневе, Одеська обл.

2. ФОП ОСОБА_4, м. Полтава

про стягнення 67405,33 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерлінк" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою, в якій просило стягнути з першого відповідача Фермерського господарства "Попович" 67105,33 грн. з яких: 58756,00 грн. основного боргу, 7118,35 грн. збитків пов'язаних з транспортуванням, 663,07 грн. інфляційних втрат, 567,91 грн. пені, посилаючись на неналежне ФГ "Попович" своїх зобов'язань за укладеним 21.10.2013 р. сторонами договору поставки № 21/10/1 щодо якості товару, а також стягнення солідарно з ФОП ОСОБА_4 та ФГ "Попович" 300,00 грн. відповідно до укладеного 21.10.2013 р. між ФОП ОСОБА_4 та ТОВ "Інтерлінк" договором поруки.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 26.03.14 р. у справі № 917/137/14 (суддя Кульбако М.М.) позов задоволено частково, з першого відповідача на користь позивача стягнуто 58756,00 грн. заборгованості, 7118, 35 грн. витрат на транспортування, 441,71 грн. пені та 463,22 грн. інфляційних втрат, з відповідачів на користь позивача солідарно стягнуто 300 грн. заборгованості,; в решті позову - відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.06.15 р. у справі № 917/137/14 вищезазначене рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.10.2015 р. у даній справі рішення господарського суду Полтавської області від 26.03.2014 р. та постанова Харківського апеляційного господарського суду від 22.06.2015 р. у справі № 917/137/14 скасовані повністю.

Справа № 917/137/14 передана на новий розгляд до господарського суду Полтавської області.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 17.12.2015 р. у справі № 917/137/14 позов задоволено частково. Залишено без розгляду вимоги щодо стягнення збитків в розмірі 7118,35 грн. за транспортно-експедиційних послуг у зв'язку з їх недоведеністю.

Стягнуто з Фермерського господарства ''Попович'' на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ''Інтерлінк'' борг в розмірі 58756,00 грн., інфляційні нарахування 441,71 грн., пеню 463,22 грн. за договором поставки № 21/10/1 від 21.10.2013 р.

Стягнуто солідарно з Фермерського господарства ''Попович'' та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ''Інтерлінк'' 39000 боргу в розмірі 300,00 грн. за договором поруки від 21.10.2013 р.

Стягнуто солідарно з Фермерського господарства ''Попович'' та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ''Інтерлінк'' витрати по сплаті судового збору в розмірі 1832 грн. пропорційно задоволених позовних вимог. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване з посиланням на законність та обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог, з тих підстав, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними наданими по справі доказами та такими, що підлягають частковому задоволенню. По відношенню до другого відповідача суд також зазначив, що позовні вимоги підлягають солідарному задоволенню, та ін.

Позивач не погодився з зазначеним рішенням, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права при його прийнятті. Просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 17.12.2015 р. у справі № 917/137/14 в частині залишення без розгляду збитків в розмірі 7118,35 грн. за транспортно-експедиційні послуги та прийняти нове, яким позов в цій частині задовольнити. В іншій частині рішення залишити без змін.

Відповідач, ФГ "Попович", також не погодився з зазначеним рішенням, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права при його прийнятті. Просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 17.12.2015 року у справі № 917/137/14 та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вищезазначені апеляційні скарги стосуються однієї і тієї ж справи, між тими ж сторонами, предметом оскарження є рішення господарського суду Полтавської області від 17.12.2015 р. у справі № 917/137/14 у зв'язку з чим об'єднані в одне апеляційне провадження.

Другий відповідач у призначене судове засідання не з'явився.

Враховуючи факт належного повідомлення другого відповідача про час та місце розгляду апеляційної скарги, та те, що норми ст. 38 ГПК України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, судова колегія вважає, що судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

Неявка в судове засідання представника другого відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення встановила наступне:

Як свідчать матеріали справи, 21.10.13 р. між ТОВ "Інтерлінк" (покупець) та Фермерським господарством "Попович" (постачальник) укладений договір № 21/10/1 (далі - договір поставки), відповідно до умов якого постачальник зобов'язався поставити, а покупець - прийняти та оплатити на умовах, визначених договором, просо, врожаю 2013 року, вологістю не більше 13,2%, засміченістю - не більше 2%, не заражене карантинними шкідниками та бур'янами, без сторонніх запахів, без амброзії, без ГМО та гірчицю білу, врожаю 2013 року, вологістю не більше 8,0%, засміченістю - 2%, в тому числі пошкоджене насіння - не більше 20%, не заражене карантинними шкідниками та бур'янами, без сторонніх запахів, без ГМО, однорідно жовтого кольору, без чорних та темних домішок.

Партія товару повинна відповідати зразку, отриманому у вигляді фотографії на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 (п.1.2 договору поставки).

Згідно з п. 2.1, 2.2 договору поставки, кількість товару (проса) - 15+-5% тон, ціна товару (проса) - 1 800 грн. за 1 т., з ПДВ.

Відповідно до п. 2.3, 2.4 договору поставки, кількість товару (гірчиця) - 10+-5% тон, ціна товару (гірчиця) - 4 000 грн. за 1 т., з ПДВ.

Пунктом 4.1 договору поставки передбачено, що поставка товару здійснюється транспортом покупця.

Покупець приймає товар по кількості та якості в момент передачі товару на складі покупця (п. 4.3 договору поставки).

Згідно з п. 6.1, 6.2 договору поставки, розрахунки за кожну партію товару здійснюються згідно з рахунком у безготівковому порядку. Покупець здійснює оплату за товар по факту завантаження продукції.

Згідно з п. 7.1 договору поставки, договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Пунктом 8.1. договору поставки передбачено, що за несвоєчасну поставку або недопоставку товару постачальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого або недоставленого товару за кожний день затримки поставки.

Згідно з п. 8.2 договору поставки, якщо якість товару не відповідає отриманому зразку, покупець залишає за собою право не прийняти товар, при цьому всі витрати, пов'язані з транспортуванням, оплачує постачальник.

Крім того, як свідчать матеріали справи, 21.10.13 р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (поручитель) та ТОВ "Інтерлінк" (кредитор) укладений договір поруки, за умовами якого поручитель поручився перед кредитором за виконання боржником - Фермерським господарством "Попович" своїх зобов'язань за договором № 21/10/1 від 21.10.13 р. (далі - договір поруки).

Згідно з п.1.2 цього договору, у випадку порушення божником зобов'язань за договором поставки, поручитель відповідає перед кредитором у межах суми 300 грн.

На виконання умов договору поставки, постачальник 23.10.13 р. поставив покупцеві 13,92 т проса та 8,5 т гірчиці на загальну суму 59056,00 грн., що підтверджується копіями видаткової накладної № 3 від 23.10.13 р. та товарно-транспортної накладної серії 12ААА № 623624 від 23.10.13 р. (а. с.18, 20, т. 1).

За поставлений товар позивач розрахувався платіжними дорученнями № 1047 від 22.10.13 р. на суму 40000 грн. та № 1067 від 24.10.13 р. на суму 19056 грн. (згідно з виставленим першим відповідачем рахунком - фактурою № 3 від 21.10.13 р.).

24.10.13 р. ТОВ "Інтерлінк" платіжним дорученням № 1064 сплатило фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6 7118, 35 грн. за надані транспортно-експедиційні послуги з перевезення 8,5 т гірчиці і 13,92 т проса маршрутом с. Жовтень Одеської області - м. Полтава, яке підтверджується підписаним актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 27.

30.10.13 р. комісією позивача у складі начальника виробництва та майстра цеха складено акт про неналежну якість товару, в якому зазначено, що під час прийняття товару, поставленого Фермерським господарством "Попович" виявлено такі відхилення: партія гірчиці білої згідно з ТТН № 333250 від 23.10.13 р. поступила на склад повністю в зіпсованому вигляді; партія проса має невластивий запах (пріле) та високий відсоток вологи 14,9 %. За висновком комісії товар не відповідає умовам договору та переданому зразку у вигляді фотографії.

Згідно з видатковою накладною (повернення) № ВП-0000003 від 30.10.13 р., товарно-транспортною накладною БЗС № 753116 від 30.10.13 р. позивач повернув зазначений товар першому відповідачеві.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою у даній справі про стягнення 58756,00 грн. основного боргу, 7118,35 грн. збитків з оплати транспортних послуг, 1388,22 грн. пені, 597, 15 грн. інфляційних збитків та солідарного стягнення з відповідачів 300 грн. боргу на підставі договору поруки від 21.10.13 р. (з урахуванням клопотання про збільшення позовних вимог від 11.03.14 р., а. с. 81-82, т. 1).

З матеріалів справи також вбачається, що господарський суд приймаючи оскаржуване рішення виходив з того, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними наданими по справі доказами та такими, що підлягають частковому задоволенню. По відношенню до другого відповідача суд також зазначив, що позовні вимоги підлягають солідарному задоволенню, та ін.

Проте, викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів, не повністю відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, у зв'язку з чим, є підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого у справі рішення.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Аналогічна норма міститься в ст. 265 ГК України, згідно з якою за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору поставки перший відповідач поставив позивачу 13,92 т проса та 8,5 т гірчиці на загальну суму 59056,00 грн., за що останній розраховувався повністю, а також оплатив транспортні послуги в розмірі 7118,35 грн.; зазначений товар повернуто позивачем згідно з видатковою та товарно-транспортною накладною від 30.10.13 р., в зв'язку з неналежною якістю.

Частиною 2 статті 678 ЦК України визначені правові наслідки передання товару неналежної якості, а саме у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Саме на зазначену норму позивач посилався у позові та не вимагав повернення попередньої оплати за чинним договором.

При цьому, доказів відмови або розірвання договору поставки № 21/10/1 від 21.10.13 р. позивач не надав, також відсутні будь - які докази узгодження сторонами у такій саме формі, як договір заміни товару на інший товар.

У зв'язку з чим зобов'язання не може вважатися таким, що припинилося.

Згідно з п. 8.2 договору поставки, якщо якість товару не відповідає отриманому зразку, покупець залишає за собою право не прийняти товар, при цьому всі витрати, пов'язані з транспортуванням, оплачує постачальник.

Проте, позивачем не доведений факт отримання ним товару неналежної якості. Оскільки акт без дати (т. 1 а. с. 26) щодо якості товару складений заінтересованою стороною - працівниками позивача, за відсутності незаінтересованих осіб та повноважних представників відповідача, а також з посиланням на партію гірчиці, що поступила «згідно з ТТН № 333250», яка не додана до матеріалів справи та на партію проса без зазначення документів (накладних) підстав поставки не може свідчити про невідповідність якості товару, поставленого за товаро - транстпортними накладними, та не є належним та допустимим доказом у цій справі.. Більше того, позивачем не додано зразка у вигляді фотографії товару та не надано пояснень щодо можливості визначення за нею якості.

Беручи до уваги викладене, надані позивачем докази не доводять вини відповідача в постачанні неякісного товару, що в свою чергу з урахуванням вимог ст. 679 ЦК України виключає можливість покладання відповідальності за постачання неякісного товару на відповідача та повернення його вартості і відшкодування вартості перевезення товару, а чинність договору і наявність певних домовленостей є підставою вимагати виконання певного зобовязання, що зумовлено його умовами

Згідно з ст. 638-647 ЦК України та ст. 179-181 ГК України, господарські договори за загальним правилом викладаються в формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договору. Істотними є умови визнані такими за законом, чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимоги однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Перший відповідач у своїй апеляційній скарзі зазначає, що між ТОВ «Інтерлінк» та ФГ «Попович» досягнуто згоди (домовленості) щодо погашення заборгованості ФГ «Попович» шляхом поставки насіння соняшника у кількості 19960,00 кг. на суму 59056,00 грн. В підтвердження оферти на поставку соняшнику позивачем направлена по електронній пошті довіреність від ТОВ «Інтерлінк» № 163 на ім'я ОСОБА_7 від 11.11.2013 р. та видатково-транспортна накладна серії 12 ААА, яка міститься в матеріалах справи.

Крім того зазначив, що позивач жодними доказами не заперечив факт відвантаження соняшнику на свою адресу відповідачем, та навпаки неодноразово письмово підтверджував власну обізнаність з цього приводу.

Таким чином, висновки, викладені в рішенні господарського суду не відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги, з яких вони оспорюються можуть бути підставою для його скасування та задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 101, 102, п. 2 ст. 103, п. 1, 4 ч. 1 ст. 104, ст. 105 ГПК України, судова колегія -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу першого відповідача задовольнити.

Рішення господарського суду Полтавської області від 17.12.15 р. у справі № 917/137/14 скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Стягнути з позивача - ТОВ "Інтерлінк" (вул. Лисенко,98, Полтавська область, 39000, ) на користь першого відповідача Фермерського господарства "Попович" (, вул. Першотравнева, 41,село Жовтневе, Ширяївського району, Одеської області, 66860) 2015,20 грн. судового збору по скарзі.

В задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити.

Наказ доручити видати господарському суду Полтавської області.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 09.03.2016 р.

Головуючий суддя Пушай В.І.

Суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Гребенюк Н. В.