ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" березня 2016 р.Справа № 924/169/16

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Олійник Ю.П., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотівка Еліт" с.Лотівка Шепетівський район Хмельницька область

до 1. Шепетівської районної державної адміністрації м. Шепетівка Хмельницька область

2. Фермерського господарсва "Марія-2006" с.Велика Рішнівка Шепетівський район Хмельницька область

про визнання недійсним договору оренди невитребуваної земельної частки (паю) від 19.11.2014р. №86/нп між Шепетівською районною державною адміністрацією та фермерським господарством "ОСОБА_1 - 2006", зареєстрований у Вовківецькій сільській раді 04.12.2014 за №1.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Управління Держгеокадастру у Шепетівському районі Хмельницької області

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_2 за дов. від 27.04.15 ,

від відповідача 1 не приймав участі,

від відповідача 2 ОСОБА_1 за дов. від 21.03.2015р.,

від третьої особи ОСОБА_3- за дов. від 21.03.2016

У судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач у позовній заяві та представник у судовому засіданні просять визнати недійсним договір оренди невитребуваної земельної частки (паю) від 19.11.2014р. №86/нп між Шепетівською районною державною адміністрацією та фермерським господарством "ОСОБА_3 - 2006", зареєстрований у Вовківецькій сільській раді 04.12.2014 за №1. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що розпорядженням Шепетівської райдержадміністрації від 18.11.14 №329/2014-р. затверджено ФГ "Марія-2006" технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі із земель сільськогосподарського призначення ( не витребувані земельні частки (паї), розташовані на території Вовківецької сільської ради, за межами населених пунктів загальною площею 34,6034 га та передано в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком до моменту отримання власниками державних актів на право власності на землю, але не більше як на 10 років. Позивачем у судовому порядку згадане розпорядження визнано протиправним та скасовано згідно з постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.06.15 по справі №822/712/712/15. У зв'язку з цим позивач просить визнати недійсним договір оренди між відповідачами на підставі скасованого розпорядження, на підставі ст.ст. 207, 215, 203, 648 ЦК України.

Позивачем подано заяву, а судом її прийнято згідно з ст.22 ГПК України про уточнення підстав позову, в якій обгрунтовуються позовні вимоги, посилаючись на ст. 124 та ст. 134 Земельного кодексу України.

Позивач у письмових поясненнях та його представник у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилаються на ч.1 п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 та ч. 4 ст. 202 , ст. 648 , ст.ст. 203, 204, 215 ЦК України, ч.1 ст.207 ГК України та зазначають, що договір оренди невитребуваної земельної частки (паю) від 19.11.2014 року, зареєстрований у Вовківецькій сільській раді 04.12.2014 за №1 згідно постанови КМУ №119 від 24.01.2000 „Про порядок реєстрації договорів оренди земельної частки (паю)". ТОВ "Лотівка Еліт" може припинити вищевказаний договір лише шляхом звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди. Наявність зареєстрованого договору оренди невитребуваної земельної частки(паю) від 19.11.2014 року позбавляє ТОВ "Лотівка Еліт" права на отримання цих невитребуваних земельних часток паїв в оренду, оскільки на них зареєстровано обтяження в Вовківецькій сільській раді.

Відповідач 1 , повідомлений належним чином про розгляд справи (повідомлення 9.03.16), у відзиві на позов проти позовних вимог не заперечує та просить задовольнити позов.

Відповідач 2 у відзиві на позов та його представник у судовому засіданні проти позову заперечують. Зазначається, що передана йому в оренду земельна ділянка є нерозподіленими земельними паями , тому посилання на необхідність дотримання при наданні її в оренду вимог ст. ст.124, 134 Земельного кодексу України вважає безпідставні. Звертають увагу на те, що спеціальним законодавчим актом є Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), який не передбачає процедуру проведення земельних торгів. Пунктом 12 Постанови Кабінету Міністрів України «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)» від 04.02.2004р. №122 нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду. Згідно статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Крім того відповідач 2 посилається на рішення Конституційного Суду України від 16.04.09 № 7-рп/2009, у якому зазначено, що рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність та оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах. Також відповідач 2 зазначає, що ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України визначено, що заперечувати дійсність правочину може одна із сторін чи заінтересована особа на підставах, встановлених законом. Недоведення позивачем належними та допустимими доказами порушення його права чи охоронюваного законом інтересу станом на час вчинення спірного договору є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог (правова позиція у постанові Вищого господарського суду України від 04.11.2014 року № 909/128/14). Відповідач 2 звертає увагу також на ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР та рішення Європейського суду з права людини від 24.06.2003р. №44277/98 "Стретч проти Сполученого Королівства", яким встановлено, що, оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, то в такому випадку мало місце "непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції". Стверджує, що відповідно до частини першої ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" дана практика Європейського суду має бути застосована при розгляді справ.

Представник залученої до участі у справі ухвалою суду від 3.03.16 Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Управління Держгеокадастру у Шепетівському районі Хмельницької області, повідомила про правомірність державної реєстрації спірного договору в сільській раді на підставі постанови Кабінету Міністрів України.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

14.10.14 ФГ "ОСОБА_3 - 2006" (надалі відповідач 2) звернулось до Шепетівської РДА (надалі відповідач 1) із клопотанням про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі з метою подальшої передачі в оренду.

24.10.14 відповідачем 1 прийнято розпорядження №301/2014-р про надання дозволу ФГ "Марія-2006" на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі із земель сільськогосподарського призначення (невитребувні земельні частки (паї) на території Вовківецької сільської ради за межами населених пунктів.

12.11.14 відповідач 2 звернувся до голови Шепетівської райдержадміністрації із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) земель сільськогосподарського призначення невитребувані земельні частки (паї) з метою подальшої передачі у користування на умовах оренди для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населених пунктів Вовківецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, на строк до моменту отримання їх власниками документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, але не більше, як на 10 років.

13.11.14 ТОВ "Лотівка-Еліт" (надалі позивач) також звернулось із клопотанням до голови Шепетівської РДА про передачу в оренду нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок (паїв), що знаходяться за межами населеного пункту на території Вовківецької сільської ради загальною площею 34,6 га. Кадастровий номер земельної ділянки: :03:001:0371.

18.11.14 відповідачем 1 прийнято розпорядження №329/2014-р "Про передачу в оренду невитребуваних земельних часток (паїв) відповідача 2 , згідно якого затверджено останньому технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) з метою подальшої передачі їх в оренду, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення (невитребувані земельні частки (паї), розташовані на території Вовківецької сільської ради за межами населених пунктів загальною площею 46,5932 га. Передано в оренду ФГ "ОСОБА_3 - 2006" невитребувані земельні частки (паї), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Вовківецької сільської ради за межами населених пунктів загальною площею 46,5932 га. Встановлено строк оренди невитребуваних земельних часток (паїв) до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, але не більше як на 10 років. Голову ФГ "ОСОБА_3 - 2006" зобов'язано в місячний термін укласти договори оренди невитребуваних земельних часток (паїв) з районною державною адміністрацією та здійснити їх державну реєстрацію відповідно до закону.

19.11.14 між відповідачем 1 (орендодавець) та відповідачем 2 (орендар) укладено договір оренди невитребуваної земельної частки (паю) №86/нп, відповідно до якого орендодавець на підставі розпорядження голови Шепетівської райдержадміністрації від 18.11.14 №329/2014р надає, а орендар приймає у строкове платне користування невитребувану земельну частку (пай) розміром 34,6034га, нормативно-грошова оцінка якого становить 988266,18грн., розташовану на території Вовківецької сільської ради за межами населених пунктів.

На виконння договору орендодавцем передано орендареві земельну ділянку згідно акту приймання-передачі об'єкта оренди від 19.11.14.

19.11.14 відповідачем 1 листом №12/04-27-2118/2014 надано відповідь на клопотання позивача від 13.11.14, в якій зазначалось, що відповідно до розпоряджень голови районної державної адміністрації від 24 жовтня 2014 року №301/2014-р "Про надання дозволу ФГ "ОСОБА_3 - 2006" на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)" та від 18 листопада 2014 року №329/2014-р "Про передачу в оренду невитребуваних земельних часток (паїв) ФГ "ОСОБА_3 - 2006" земельну ділянку на яку претендує ТОВ "Лотівка-Еліт" передано в оренду для ФГ "ОСОБА_3 - 2006". На даний час вищезазначені розпорядження голови районної державної адміністрації є чинними. А тому, оскільки ФГ "ОСОБА_3 - 2006" раніше подало клопотання, про затвердження технічної документації із землеустрою з метою подальшої передачі невитребуваних часток (паїв) в оренду, районна державна адміністрація повідомляє, що задоволення клопотання ТОВ "Лотівка-Еліт" є неможливим.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.03.15 у справі №822/712/15 відмовлено у позові ТОВ «Лотівка-Еліт» до Шепетівської районної державної адміністрації Хмельницької області, третя особа на стороні відповідача - фермерське господарство «Марія-2006», про визнання протиправним та скасування розпорядження від 18.11.14 №329/2014-р «Про передачу в оренду не витребуваних земельних часток (паїв) ФГ «Марія-2006». Однак, Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.06.15 рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення про задоволення позову. При цьому визнано протиправним та скасовано розпорядження Шепетівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 18.11.14 №329/2014-р "Про передачу в оренду невитребуваних земельних часток (паїв) ФГ "Марія-2006".

Досліджуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, судом до уваги приймається таке:

1. Відповідно до ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ст.15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання; право звернутися до суду за їх захистом відповідно до встановлених способів захисту цивільних прав та інтересів судом.

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди невитребуваної земельної частки (паю) від 19.11.2014р. №86/нп, укладеного між Шепетівською районною державною адміністрацією та фермерським господарством "Марія-2006", зареєстрований у Вовківецькій сільській раді 04.12.2014 за №1. При цьому вважає, що право позивача порушено внаслідок укладення даного договору, оскільки позивач поряд з відповідачем 2 претендував на земельну ділянку площею 34,6034 га, що підтверджується його заявою від 13.11.14 до відповідача 1 про передачу в оренду нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки (паї), що знаходяться за межами населеного пункту на території Вовківецької сільської ради загальною площею 34,6 га, та внаслідок прийняття неправомірного розпорядження відповідачем 1 від 18.11.14 №329/2014-р "Про передачу в оренду невитребуваних земельних часток (паїв) ФГ "Марія-2006" позивачу було відмовлено у реалізації права на оренду зазначеної земельної ділянки ( лист відповідача 1 №12/04-27-2118/2014 від 19.11.14.

Відповідно безпідставні посилання відвоідача 2 на недоведення позивачем належними та допустимими доказами порушення його права чи охоронюваного законом інтересу станом на час вчинення спірного договору, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

2. Згідно з ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Як убачається з матеріалів справи, між відповідачем 1 та відповідачем 2 укладено договір оренди від 19.11.14 невитребуваної земельної частки (паю), відповідно до якого відповідачем 1 надано, а відповідачем 2 прийнято у строкове платне користування невитребувану земельну частку (пай) розміром 34,6034га, нормативно-грошова оцінка якого становить 988266,18грн., розташований на території Вовківецької сільської ради за межами населених пунктів.

Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 ст. 207 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов'язання, яке не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади, визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно з ст. 648 Цивільного кодексу України зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Особливості укладення договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування встановлюються актами цивільного законодавства.

Судом враховується, що ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 ст.6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" передбачено, що на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази. Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Згідно з п.7 ч. 1 ст.13 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань, зокрема, використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля.

Відповідно до ч.3 ст.122 Земельного кодексу України в редакції чинній, на момент укладення спірного договору, районні державні адміністрації на їх території надають земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті.

Відповідно до пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент укладенян спірного договору) до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Як убачається з наявних в матеріалах справи доказів, розпорядженням голови Шепетівської райдержадміністрації від 18.11.14 №329/2014р затверджено відповідачу 2 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) з метою подальшої передачі їх в оренду, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення (невитребувані земельні частки (паї), розташовані на території Вовківецької сільської ради за межами населених пунктів загальною площею 46,5932 га.

Судом береться до уваги, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.03.15 відмовлено у позові ТОВ «Лотівка-Еліт» до Шепетівської районної державної адміністрації Хмельницької області, третя особа на стороні відповідача - фермерське господарство «Марія-2006», про визнання протиправним та скасування розпорядження від 18.11.14 №329/2014-р «Про передачу в оренду не витребуваних земельних часток (паїв) ФГ «Марія-2006». Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.06.15 рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення про задоволення позову. При цьому визнано протиправним та скасувано розпорядження Шепетівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 18.11.14 №329/2014-р "Про передачу в оренду невитребуваних земельних часток (паїв) ФГ "Марія-2006". Відповідно, вищезазначені обставини, встановлені цим рішенням суду не потребують повторного доказування під час вирішення спору по справі №924/169/16.

В силу ст.35 ГПК України не потребує повторного доказування встановлені постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.06.15 у справі №822/712/15 обставини протиправності розпорядження Шепетівської РДА від 18.11.14 №329/2014-р «Про передачу в оренду не витребуваних земельних часток (паїв) ФГ «Марія-2006» та його скасування. При цьому судом встановлено, що ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження. Відповідно до п. 12 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 року №122 нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду. Тому нерозподілені земельні ділянки до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності передаються в оренду органами виконавчої влади та місцевого самоврядування, як розпорядниками, на загальних засадах, тобто з дотриманням вимог, встановлених статтею 124 Земельного кодексу України. Оскільки передані в оренду ФГ "ОСОБА_3 - 2006" невитребувані земельні частки (паї) є ділянками сільськогосподарського призначення, то необхідною умовою для їх передачі в оренду мало бути проведення земельних торгів, за результатами яких укладається договір оренди. Тому відповідач як при прийнятті оскарженого розпорядження, так і при укладенні спірного договору оренди діяв не на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та без дотриманням порядку, визначеного ст. 124 Земельного кодексу України.

Судом враховується, що згідно з ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок із земель державної та комунальної власності без проведення земельних торгів можливо лише у випадках, визначених ст. 134 Земельного Кодексу України.

Крім того, судом враховується, що за наявності двох претендентів на спірні земельні ділянки (відповідача 2 і позивача ), заяви яких подані майже одночасно (12.11.2014р. та 13.11.2014р.), передача таких ділянок в оренду одному із претендентів мала б здійснюватись за результатами проведення земельних торгів (конкурсу). Такі ж правові позиції ВГСУ у постанові від 16.04.2013р. по справі № 5023/4981/12.

За таких обставин укладення спірного договору суперечить ст. 124 Земельного Кодексу України. Відповідно, безпідставні посилання відповідача 2 на те, що передана йому в оренду земельна ділянка є нерозподіленими земельними паями , тому немає необхідності дотримання при наданні її в оренду вимог ст. ст.124, 134 Земельного кодексу України.

На підставі зазначеного спірний договір оренди від 19.11.14 №86/НП, укладений між відповідачами на підставі розпорядження голови Шепетівської РДА від 18.11.14 №329/20140р, яке визнано судом протиправним та скасовано, підлягає визнанню недійсним.

3. Щодо посилання відповідача 2 на необхідність застосування до оцінки обставин справи ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР та рішення Європейського суду з права людини від 24.06.2003р. №44277/98 "Стретч проти Сполученого Королівства", яким встановлено, що, оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, "непропорційного втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном, то судом враховується наступне.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17.07.1997р. ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Тому особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Виходячи зі змісту пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 "Стретч проти Сполученого Королівства" майном, у значенні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. Даним рішенням суду з прав людини встановлено, непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном.

Судом приймаються доводи відповідача 2 про необхідність застосування зазначеного. Однак, безпідставним є зазначення відповідачем 2 про те, що є неприпустимим визнання недійсним договору оренди та подальше позбавлення його цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон, оскільки необхідно і важливо є дотримання принципу ultra vires, який служить гарантією проти зловживань владою, не дозволяючи державним органам та органам місцевого самоврядування виходити за межі своєї компетенції, передбаченої національним законодавством ( п.38 рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 "Стретч проти Сполученого Королівства)

Щодо принципу - пропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном, то як вбачається із досліджених обставин справи, необхідно враховувати, що відповідач 2 повинен був усвідомлювати допущені порушення вимог Земельного Кодексу України, відповідно не є безспірною законність набуття відповідачем 2 майна в оренду за спірним договором. Натомість недотримання норм чинного законодавства безпосередньо впливає на дотримання справедливого балансу не тільки між інтересами територіальної громади та правами відповідача 2, але вплинуло на порушення прав позивача щодо законного та обґрунтованого очікування набути майно в оренду

Крім того, правова позиція про те, що правильне застосування законодавства незаперечно становить суспільний інтерес зазначено , зокрема, у п.54 рішення Європейського суду з прав людини від 2.11.2004 у справі "Трегубенко проти України.

За таких обставин підставно вважать спірний договір таким, що не відповідає чинному законодавству і таким, що на підставі ст..ст. 203, 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним.

4. Судом враховуються, що ч. 3 ст. 207 ГК України передбачено припинення господарського зобов'язання лише на майбутнє.

Відповідно до п. 2.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських) договорів недійсними" якщо зі змісту господарського договору випливає, що зобов'язання за цим договором може бути припинено лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути усе одержане за ним (наприклад, вже здійснене користування за договором майнового найму (оренди), користування електроенергією, спожиті послуги, зберігання, здійснене за відповідним договором, тощо), то господарський суд одночасно з визнанням господарського договору недійсним (за наявності підстав для цього) зазначає в резолютивній частині рішення, що зобов'язання за договором припиняється лише на майбутнє. При цьому слід враховувати, що зобов'язання припиняються на майбутнє не на підставі відповідної вказівки в рішенні суду, а в силу закону, тому при визнанні недійсним правочину (господарського договору) зобов'язання його сторін припиняються на майбутнє з моменту набрання чинності рішення суду про визнання правочину (договору) недійсним, хоча б у судовому рішенні й не було зазначено про таке припинення.

Аналогічні правові позиції у п.2.29 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", в якому, зокрема, передбачено, що договір оренди земельної ділянки може бути припинений лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути вже здійснене за ним користування ділянкою. Одночасно з визнанням договору недійсним господарський суд повинен зазначити в рішенні, що цей договір припиняється лише на майбутнє.

Враховуючи зазначене, спірний договір оренди від 19.11.14, укладений між відповідачами, належить визнати недійсним з припиненням його дії на майбутнє.

За таких обставин позовні вимоги правомірні, обгрунтовані матеріалами справи та підлягають задоволенню.

У зв'язку із задоволенням позову судові витрати по справі (відшкодування сплаченого позивачем судового збору) згідно з ст. 49 ГПК України покладються на відповідачів у рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотівка Еліт" с.Лотівка Шепетівський район Хмельницька область до Шепетівської районної державної адміністрації м. Шепетівка Хмельницька область, Фермерського господарсва "Марія- 2006" с.Велика Рішнівка Шепетівський район Хмельницька область про визнання недійсним договору оренди невитребуваної земельної частки (паю) від 19.11.2014р. №86/нп між Шепетівською районною державною адміністрацією та фермерським господарством "ОСОБА_3 - 2006", зареєстрований у Вовківецькій сільській раді 04.12.2014 за №1, Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Управління Держгеокадастру у Шепетівському районі Хмельницької області, задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди невитребуваної земельної частки (паю) від 19.11.2014р. №86/нп, укладений між Шепетівською районною державною адміністрацією та Фермерським господарством "ОСОБА_3 - 2006", зареєстрований у Вовківецькій сільській раді 04.12.2014 за №1, з припиненням його дії на майбутнє.

Стягнути з Фермерського господарства "ОСОБА_3 - 2006", с.Велика Рішнівка, Шепетівський район, Хмельницька область (код 34206276) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотівка Еліт" с.Лотівка, Шепетівський район, Хмельницька область (вул. О.Кошовоого, 1Б, код 32678215) 689,00грн. (шістсот вісімдесят дев'ять гривень 00 коп.) відшкодування сплаченого судового збору. Видати наказ.

Стягнути з Шепетівської районної державної адміністрації м. Шепетівка, Хмельницька область (вул. Героїв Небесної Сотні, 47, код 21325769 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотівка Еліт" с.Лотівка, Шепетівський район, Хмельницька область (вул. О.Кошового, 1Б, код 32678215) 689,00грн. (шістсот вісімдесят дев'ять гривень 00 коп.) відшкодування сплаченого судового збору. Видати наказ.

Повне рішення складено 22.03.2016р.

Суддя Ю.П. Олійник

Віддрук. 2 прим. :

1 - до справи,

2- відповідачу Шепетівській райдержадміністрації ( 30400, Хмельницька обл., м. Шепетівка, вул. Героїв Небесної Сотні, 47) пр.