ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року Справа № 921/1192/14-г/4
Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Чернова Є.В.- головуючого, Карабань В.Я.
Овечкіна В.Е.
за участю представників: прокуратури розглянув касаційну скаргу Клюге Л.М. Бзовицької сільської ради
на ухвалуЛьвівського апеляційного господарського суду від 19 жовтня 2015р.
у справі№ 921/1192/14-г/4 господарського суду Тернопільської області
за позовомЗборівського районного споживчого товариства
доПідприємства споживчої кооперації "Теко" коопмаркет "Зборів" Зборівського райСТ
провизнання права власності
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 19.10.2015 р. (судді: Матущак О.І., Дубник О.П., Скрипчук О.С.) припинено провадження у справі № 921/1192/14-г/4 по апеляційній скарзі першого заступника прокурора Тернопільської області в інтересах держави в особі Бзовицької сільської ради.

Суд виходив з тих мотивів, що подаючи апеляційну скаргу в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування, прокурор повинен обґрунтувати, яке ж конкретно судом вирішено питання про права та обов'язки ради, однак доводи прокурора, що рада заявила майнові претензії до позивача щодо спірного приміщення будь-якими іншими обставинами та доказами не підтверджено, тому є надуманим.

Крім цього, судовою колегією на час прийняття даної ухвали не враховуються обставини державної реєстрації безхазяйного майна на підставі рішення цієї ж сільської ради, оскільки воно прийняте та реалізоване (виконане) після прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення і не могли бути предметом дослідження, оскільки не існували.

Бзовицька сільська рада в касаційній скарзі просить ухвалу апеляційного господарського суду скасувати з підстав порушення норм процесуального права, справу передати на розгляд господарському суду першої інстанції.

Скаржник доводить, що апеляційний господарський суд неправомірно припинив провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, нваодить норми ст. 327 ЦК України, ст.ст. 10, 30, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", вважаючи, що суд не взяв до уваги факт розміщення фактичної та юридичної адреси сільської ради, не надав оцінки обставинам, що встановлені в рішенні господарського суду Тернопільської області від 03.01.2013 р. у справі № 6/68/5022-886/2012.

Зборівське районне споживче товариство у відзиві доводить, що висновки апеляційного госпоадарського суду узгоджуються з правовою позицією Вищого господарського суду України викладеною в постанові Пленуму Вищого гоподарського суду України №7 від 17.05.2011 р., вважає, що при розгляді апеляційної скарги прокурора суд правомірно визнав відсутнім правовий зв'язок між сільською радою і сторонами у справі, про недоведеність факту вирішення судом першої інстанції питання про права та обовязки Бзовицької сільської ради, тому просить відмовити Бзовицькій сільскій раді в задоволенні касаційної скарги, ухвалу апеляційного господарського суду залишити без зміни.

Вищий господарський суд України, розглянувши доводи касаційної скарги, заслухавши прокурора, що взяв участь в судовому засіданні, приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 16.12.2014 р. позов про визнання права власності задоволено.

Визнано за Зборівським районним споживчим товариством право власності на будівлю магазину, що знаходиться зa адресою: Тернопільська область, Зборівський район, с. Бзовиця, вул. Головна, 3, площею 197,1 кв.м. Стягнуто з підприємства споживчої кооперації "Теко" коопмаркет "Зборів" Зборівського районного споживчого товариства на користь Зборівського районного споживчого товариства 1827,00 грн. в повернення сплаченого судового збору.

Апеляційний господарський суд виходив з тих мотивів, що подаючи апеляційну скаргу в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування, прокурор повинен обґрунтувати, яке ж конкретно судом вирішено питання про права та обов'язки ради.

Суд зазначив, що висновок прокурора про те, що сільська рада заявила майнові претензії до позивача щодо спірного приміщення будь-якими іншими обставинами та доказами не підтверджено, тому є надуманим.

Крім цього, судовою колегією на час прийняття даної ухвали не враховуються обставини державної реєстрації безхазяйного майна на підставі рішення цієї ж сільської ради, оскільки воно прийняте та реалізоване (виконане) після прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення і не могли бути предметом дослідження, оскільки не існували.

Касаційна інстанція не погоджується з висновками апеляційного господарського суду про припинення провадження у справі з викладених вище мотивів, виходячи з такого.

За змістом норми ст. 91 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Отже, особа, яка не брала участь у справі має право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду у випадку, якщо таке рішення стосується прав та обовязків такої особи, тобто судовим рішенням безпосередньо зачіпаються права та обовязки або створюються перешкоди для реалізації субєктивних прав чи виконання обовязків в тому числі, але не виключно стосовно сторін спору.

Як вбачається з справи позивач звернувся з вимогою визнати за ним право власності на нерухоме майно - будівлю магазину по вул. Головна, 3, с. Бзовиця, Зборівський район площею 197, 1 кв.м..

Обраний позивачем спосіб захисту передбачає, що шляхом визнання права власності може бути здійснено захист чи поновлення права, що виникло, але заперечується іншими особами.

Як свідчать матеріали справи спір про визнання права власності на цю ж будівлю на підставі ст. 392 ЦК України розглядався у справі № 6/68/5022-886/2012 господарського суду Тернопільської області в якій рішенням господарського суду Тернопільської області від 03.01.2013 р., залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.03.2013р. та постановою Вищого господарського суду України від 04.06.2013 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

При розгляді спору у справі № 4/41/5022-390/2012(13/25/5022-1120/2011), рішення господарського суду Тернопільської області від 31.07.2012 р., залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.09.2012 р. відмовлено в позові про визнання за Зборівським районним споживчим товариством права власності на будівлю магазину загальною площею 197,1 кв.м., що знаходиться за адресою вул. Головна, 3, с. Бзовиця Зборівського району Тернопільської області, в порядку набувальної давності.

У справі № 921/647/14-г/6 господарського суду Тернопільської області визнано недійсним рішення Бзовицької сільської ради № 132 від 20.06.2013 року "Питання безхазяйного майна".

У зазначеній справі встановлено, що Бзовицькій сільській раді відмовлено у взятті на облік будівлі, зокрема, що є предметом спору у даній справі, як безхазяйної речі, тому господарський суд зробив висновок про те, що рішення Бзовицької сільської ради №132 від 20 червня 2013 року "Питання безхазяйного майна" підлягає скасуванню.

Таким чином наведені судові справи свідчать що позивач неодноразово намагається вирішити юридичну долю спірного майна. При цьому, у наведених справах Бзовицька сільска рада була визначена відповідачем.

Оскаржуючи судове рішення у даній справі ця ж сільска рада займає активну позицію на предмет спору, що, враховуючи наведені судові акти, свідчить що вона оспорює права позивача, а предмет спору у справі № 921/647/14-г/6 господарського суду Тернопільської області також вказує на те, що саме рада має матеіально-правовий інтерес у результаті вирішення долі спірного нерухомого майна, оскільки ініціювала рішення про статус спірного майна як безхазяйного.

Відповідні доводи про наявність судових рішень щодо спірного майна, які наводилися прокурором при оскарженні судового рішення, та які свідчать, що Бзовецька сільска рада оспорює титул власника обєкту, що є предметом спору у даній справі, не були взяті до уваги при вирішенні питання юридичної зацікавленості скаржника.

Таким чином, доводи сільської ради за своїм характером, цільовою спрямованістю і умовами їх предявлення по суті свідчать, що вона оспорює вимоги позивача про визнання за ним статусу власника спірного майна.

Касаційна інстанція вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно припинив провадження з тих мотивів, що оскаржуване рішення не стосується прав сільської ради.

За нормою ст.111-9 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом.

Приймаючи до уваги викладене, касаційна інстанція приходить до висновку, що не врахувавши всі обставини, які свідчать про оспорювання радою права власності позивача на спірне майно в сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов невірного висновку про те, що прийняте судове рішення у справі не стосується прав та законних інтересів Бзовецької сільської ради, яку слід залучити до участі у справі з визначенням її процесуального статусу як відповідача.

Справу слід передати до суду апеляційної інстанції для перегляду рішення господарського суду Тернопільської області від 16.12.2014 р. в апеляційному порядку.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 107, 108, 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу Львівського апеляційого господарського суду від від 19.10.2015 р. у справі № 921/1192/14-г/4 господарського суду Тернопільської області скасувати.

Справу передати на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Головуючий, суддя Є.Чернов

судді В.Карабань

В.Овечкін