ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2016 р.Справа № 915/1807/15

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Гладишевої Т.Я., Савицького Я.Ф.,

при секретарі судового засідання: Селиверстовій М.В.,

за участю представників сторін:

від позивача не зявився,

від відповідача ОСОБА_1 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Зелений Гай»

на рішення господарського суду Миколаївської області від 22.12.2015

у справі № 915/1807/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Металлпромсервис»

до Публічного акціонерного товариства «Зелений Гай»

про стягнення 762 248,79 грн.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 16.03.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Металлпромсервис» (далі ТОВ «Металлпромсервис», позивач) звернулось до господарського суду Миколаївської області із позовом до Публічного акціонерного товариства «Зелений Гай» (далі ПАТ «Зелений Гай», відповідач) про стягнення індексації ціни товару в сумі 285 830,96 грн., 111 668,54 грн. пені, 364 749,29 грн. штрафу та судового збору в розмірі 11 433, 73 грн. (з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 10.12.2015).

Позов обґрунтований тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору поставки №19/05-2015 від 19.05.2015 своєчасно та в повному обсязі не розрахувався за придбаний товар.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 22.12.2015 позовні вимоги ТОВ «Металлпромсервис» задоволені, стягнуто з відповідача на користь позивача індексацію ціни товару в сумі 285 830, 96 грн., 111 668,54 грн. пені, 364 749,29 грн. штрафу та 11 433,72 грн. судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на те, що позивач повністю виконав свої зобовязання за договором, поставивши весь замовлений товар, однак відповідач у повному обсязі свої зобовязання за договором не виконав, за товар розрахувався несвоєчасно.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду, ПАТ «Зелений Гай» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Апелянт зазначив, що сторони не укладали договір № 19/05-2012 від 19.05.2015, відносини між сторонами з купівлі-продажу засобів рослин відбувались на підставі договору укладеного у спрощеному порядку, як передбачено ч. 1 ст. 181 ГК України та ч. 2 ст. 638 ЦК України. Крім цього, на думку скаржника господарський суд, безпідставно не застосував до спірних відносин ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України, п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України та не зменшив надмірно великі штрафні санкції.

11.02.2016 до Одеського апеляційного господарського суду від ТОВ «Металлпромсервис» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач вважає, що рішення господарського суду ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

16.02.2016 до Одеського апеляційного господарського суду від ПАТ «Зелений Гай» надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги, у звязку з неможливістю представника відповідача прибути в судове засідання за станом здоровя.

Також, 16.02.2016 до апеляційного суду від ТОВ «Металлпромсервис» надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Враховуючи викладене, судова колегія ухвалила задовольнити клопотання апелянта та відкласти розгляд справи на 16.03.2016.

Позивач належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги, про що свідчить повідомлення поштового відправлення від 26.05.2015 проте його представник в судове засідання не зявився, про поважні причини неявки суд не повідомив та правами, наданими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористався.

Неявка представника позивача не перешкоджає розгляду скарги, оскільки, ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 25.05.2015 про прийняття апеляційної скарги до провадження у даній справі явка представників сторін не визнавалась обов'язковою, за таких обставин судова колегія вважає, що матеріали справи дають можливість розглянути скаргу по суті за відсутності представника позивача, за наявними матеріалами справи, на підставі ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні 16.03.2016 представник відповідача надав пояснення, якими підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив задовольнити останню.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.05.2015 між ВАТ «Зелений гай» (покупець) (правонаступником якого, згідно п. 1.4 Статуту товариства, виступає ПАТ «Зелений гай») та ТОВ «Металлпромсервис» (продавець) був укладений договір поставки № 19/05-2015, за умовами якого, продавець, зобовязався продати та поставити, а покупець, зобовязався прийняти та оплатити товар, перелік, кількість та інші характеристики якого узгоджені сторонами в додатку № 1 та іншими відповідними додатками до цього договору, надалі іменоване «товар».

Строки постачання товару визначаються сторонами додатком № 1 та іншими відповідними додатками до цього договору. Додаток № 1 та інші додатки до договору є його невідємною частиною (п. п. 1.2, 1.3 договору).

Поставка товару здійснюється продавцем в строки, визначені додатком № 1 та іншими відповідними додатками до цього договору. Прийомка товару здійснюється за довіреністю на отримання товаро-матеріальних цінностей, оформленою згідно чинного законодавства встановленого порядку. Відповідне доручення направляється продавцю по факсу, а оригінал передається особисто з рук в руки або направляється поштою за адресою: вул. Морехідна, 1-А, м. Миколаїв, 54038, Україна. При безпосередньої передачі товару уповноваженими особами обох сторін підписуються видаткові накладні на товар та скріплюються круглими печатками сторін. Приймання товару здійснюється за кількістю та якістю згідно видаткових накладних. Приймання товару за кількістю згідно видаткових накладних здійснюється безпосередньо в момент передачі товару. Видаткові накладні повинні бути підписані уповноваженими особами обох сторін та скріплені круглими печатками сторін (пункти 3.4, 3.5, 3.7 договору).

Відповідно до пункту 5.2 договору відповідач взяв на себе зобовязання оплатити постачальнику товар у строки та в розмірах, що визначені в додатку № 1 та іншими відповідними додатками, а також зобов'язаний сплатити суму індексації ціни товару в порядку, визначеному цим договором. Якщо в договорі не вказано дату (строк) оплати товару, то такий товар оплачується покупцем у день його отримання від постачальника. Ця умова також діє, якщо між сторонами фактично відбулась поставка товару по накладній, але на такий товар не був підписаний відповідний додаток.

Згідно пункту 5.3. договору ціна кожної одиниці товару наведена сторонами в додатку № 1 та іншими відповідними додатками до даного договору.

Відповідно до пункту 5.4. договору повна ціна товару складається з:

- ціни товару, що визначена в додатку № 1 та іншими відповідними додатками (тобто базової ціни);

- і з суми індексації ціни товару, що нараховується в порядку, передбаченому пунктом 5.5. договору і його підпунктами 5.5.1 -5.5,5.

Пунктом 5.5 договору сторони обумовили, ціна товару, що вказана в додатку №1 та іншими відповідними додатками визначена на дату складання договору. Якщо товар буде оплачуватися покупцем не в день складання додатків, то всі платежі покупця постачальнику за товар підлягають індексації.

Сторони дійшли згоди, що відповідно до пунктів 5.5.1 та 5.5.2 договору проіндексована сума платежу визначається таким чином: ПСП = (К2/К1) х СП, де ПСП- проіндексована сума платежу, яка підлягає сплаті покупцем постачальнику; СП - сума платежу за товар; К2 - середній курс продажу банками доларів США за гривні на готівковому валютному ринку, зафіксований на момент закриття торгів у найближчий попередній до дати платежу день, який визначається з урахуванням пункту 5.5.2 даного Договору; К1 курс гривні до долару США на дату складання додатку, за яким визначалась ціна товару в ній (вказується в додатку). Якщо показник К1 не вказаний у додатку, то він дорівнює офіційному курсу гривні до долару США, встановленого Національним банком України на дату складання додатку.

Для розрахунку такої індексації сторони в підпункті 5.5.1. договору визначили, що для показника К2 вони використовують середній курс продажу банками доларів США за гривні на готівковому валютному ринку, зафіксований на момент закриття торгів у найближчий попередній до дати платежу день, інформацію про який сторони одержують із веб-сторінки http.udinform.com (показник середнього курсу продажу доларів США за гривні в розділі готівковий ринок в огляді фінансового дня), але в будь-якому разі показник К2 не може бути менше ніж курс купівлі доларів США за гривні на готівковому валютному ринку банківською установою, яка обслуговує постачальника (ПАТ «ВТБ БАНК») станом на дату здійснення платежу покупцем. Курс купівлі доларів США за гривні на готівковому валютному ринку банківською установою, яка обслуговує постачальника, підтверджується постачальником довідкою банку. При наданні покупцю Постачальником довідки банківської установи, за умови, що курс гривні до доларів США в ній вище ніж курс, за яким провадилася індексація платежу, проводиться перерахунок суми проіндексованого платежу і покупець доплачує постачальнику різницю протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту одержання довідки від постачальника. Якщо станом на дату здійснення платежу покупцем курс купівлі доларів США за гривні на готівковому валютному ринку не встановлений банківською установою, яка обслуговує постачальника, то сторони беруть курс купівлі доларів США за гривні на готівковому валютному ринку банківською установою, яка обслуговує постачальника, у найближчий до такої дати попередній день (п. 5.5.2 договору).

У день здійснення платежу покупець самостійно, без пред'явлення йому рахунку з збоку постачальника, проводить його індексацію у встановленому порядку та перераховує постачальнику проіндексовану суму платежу. Якщо К2 є меншим за К1, то ПСП дорівнює СП (п. 5.5.3 договору).

Зобов'язання покупця щодо сплати проіндексованих сум платежів є грошовим зобов'язанням покупця перед постачальником з оплати товару. Сплачені покупцем постачальнику суми у зв'язку з виконанням цього пункту, що перевищують ціну товару вказану в додатку № 1 та іншими відповідними додатками, є індексацією (тобто, збільшенням) ціни товару. Оплати, передбачені даним договором покупець сплачує продавцю протягом терміну вказаному в додатку № 1 та іншими додатками (п. 5.5.5 та п. 5.7 договору).

Цей договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами і діє до дати повного і належного його виконання (п. 10.1 договору).

22.05.2015 сторони уклали додаток № 1 до договору № 19/05-2015 від 19.05.2015, яким погодили перелік товару, який підлягає продажу та поставці продавцем покупцю на загальну суму 2 030 743,68 грн. (з ПДВ).

За умовами цього додатку № 1 за даним договором допускаються наступні умови оплати: на протязі 30 робочих днів після постачання у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця. Курс гривні до долару США на момент укладення даного додатку становить 22,10 грн. Суми платежів підлягають індексації згідно з договором.

Додатком № 2 від 08.06.2015, до договору № 19/05-2015 від 19.05.2015, сторони визначили перелік товару, який підлягає продажу та поставці продавцем покупцю на загальну суму 1 857 990,00 грн. (з ПДВ). Також, за даним договором допускаються наступні умови оплати: на протязі 30 робочих днів після постачання у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця. Курс гривні до долару США на момент укладення даного додатку становить 22,10 грн. Суми платежів підлягають індексації згідно з договором.

З наявних матеріалів справи вбачається, що позивач на виконання умов договору поставив відповідачу товар, а останній прийняв товар за базовою ціною 3 888 733,68 грн. на підставі видаткових накладних № РН-0000007 від 22.05.2015 року на суму 2 030 743,68 грн. (на виконання додатку № 1) та № РН-0000010 від 08 червня 2015 року на суму 1 857 990,00 грн. (на виконання додатку № 2) (а.с. 33, 35), які без зауважень підписані повноважними представниками сторін. Колегія суддів дійшла висновку, що позивач дійсно поставив відповідачу товар, а відповідач отримав цей товар.

Зазначені первинні бухгалтерські документи безумовно підтверджують факт поставки і приймання-передачі товару постачальником (позивачем) покупцю (відповідачу). Жодних зауважень або претензій щодо якості та кількості від відповідача не надходило.

Копії рахунків фактур на оплату: № СФ-0000006 від 22.05.2015 на 2 030 743,68 грн., № СФ-0000010 від 08.06.2015 на 1 857 990,00 грн. (а. с. 32, 34) та довіреностей № 121 від 22.05.2015, № 81 від 08.06.2015 (а.с. 80-81) виступили підставою для отримання товару та подальшого проведення між сторонами відповідних розрахунків.

Відповідач виконав свої грошові зобовязання перед позивачем щодо сплати повної ціни товару частково, що підтверджується виписками банку по рахунку позивача: від 07.07.2015 на суму 500 000,00 грн., від 09.07.2015 року на суму 608 733,68 грн., від 10.07.2015 року на суму 200 000,00 грн., на суму 242 010,00 грн., на суму 480 000,00 грн., від 20.07.2015 року на суму 257 990,00 грн., від 21.07.2015 року на суму 240 000,00 грн., від 22.07.2015 року на суму 150 000,00 грн., від 24.07.2015 року на суму 210 000,00 грн., від 02.09.2015 року на суму 1 000 000,00 грн. (а.с. 37 - 44), сплативши за договором базову ціну у сумі 3 888 733,68 грн. без проведення індексації кожного платежу, як це передбачено п. 5.4. договору та умовами додатків.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 та ч. 1 ст. 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов'язань містяться і у ч. ч. 1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2 ст.692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до розрахунку позивача з яким погодився суд першої інстанції, сума несплаченої індексації ціни товару становить 285 830,90 грн. (127 152,06 грн. заборгованість за Додатком № 1 та 158 678,90 грн. заборгованість за Додатком №2), проте судова колегія не погоджується вищевказаною сумою індексації ціни товару в розмірі 285 830,90 грн. Так, при перевірці розрахунків позивача, судова колегія виявила арифметичні помилки в сумі заборгованості за Додатком №2, а саме позивач невірно встановив коефіцієнт, який станом на 02.09.2015 складає 1,06, а не 1,07 як зазначає останній.

ПСП = (К2/К1) х СП,

де ПСП- проіндексована сума платежу, яка підлягає сплаті покупцем постачальнику;

СП - сума платежу за товар;

К2 - середній курс продажу банками доларів США за гривні на готівковому валютному ринку, зафіксований на момент закриття торгів у найближчий попередній до дати платежу день, який визначається з урахуванням пункту 5.5.2 даного Договору; К1 курс гривні до долару США на дату складання додатку, за яким визначалась ціна товару в ній (вказується в додатку). Якщо показник К1 не вказаний у додатку, то він дорівнює офіційному курсу гривні до долару США, встановленого Національним банком України на дату складання додатку.

сума платежу за товар станом на 02.09.2015 1 000 000,00 грн.,

середній курс продажу банками доларів США 23,50 грн.,

курс гривні до долару США встановлений у додатку № 2 22,10 грн.

1 060 000,00 грн. = (23,50 / 22,10) х 1 000 000,00 грн.,

Отже, індексація ціни товару станом на 02.09.2015 становить 60 000,00 грн. = 1 060 000,00 грн. 1 000 000,00 грн., а не 70 000,00 грн., як зазначає позивач.

При перерахунку індексації ціни товару інші суми розраховані позивачем співпали з сумами перерахованими судовою колегією, у звязку з цим, апеляційна інстанція вважає, що розмір індексації ціни товару підлягає задоволенню частково в сумі 275 830, 96 грн. (127 152,06 грн. заборгованість за Додатком № 1 + 148 678,90 грн. заборгованість за Додатком №2). Отже, рішення господарського суду в цій частині підлягає зміні, а позов - частковому задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій, то судова колегія встановила наступне.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до пунктів 6.4 та 6.5 договору у випадку прострочення оплати або неповної оплати товару в строки, зазначені у договорі, покупець зобовязався на вимогу постачальника сплатити пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла на період прострочення платежу від вартості неоплаченого або частково неоплаченого товару за кожен день прострочення оплати. За прострочення понад 20 календарних днів покупець додатково сплачує постачальнику штраф у розмірі 30 % від простроченої суми.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафних санкцій за договором, колегія суддів не погоджується з останнім, оскільки він містить арифметичні та методологічні помилки, у звязку з цим, судова колегія зробила власний розрахунок.

Так, у додатку № 1 від 22.05.2015 на базову суму 2 030 743,68 грн. та у додатку № 2 від 08.06.2015 сторони узгодили наступні умови оплати - на протязі 30 робочих днів після постачання у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця.

Крім цього, судова колегія зазначає, що поняття (термін) «робочий день» сторонами за текстом договору не визначено. За таких обставин, суд приймає значення цього поняття, що містить рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації № 428 від 23.08.2012 - робочий день - кожний день тижня, за винятком вихідних, святкових і неробочих днів, встановлених законодавством та ч. 1 ст. 52 Кодексу Законів про працю України, в Україні встановлюється пятиденний робочий тиждень з двома вихідними. Згідно з цим же Кодексом, допускається встановлення шестиденного робочого тижня, з одним вихідним днем.

Наявними у справі доказами не підтверджено того, що додаток № 1 до договору № 19/05-2015 від 19.05.2015 року підписаний сторонами в іншу дату, ніж 22.05.2015 вказана у цьому додатку дата його складання, та додаток № 2 до договору № 19/05-2015 від 19.05.2015 року підписаний сторонами в іншу дату, ніж 08.06.2015 - вказана у цьому додатку дата його складання. При цьому, сторони не заперечують факт підписання додатку № 1, саме 22.05.2015, а додатку № 2, саме 08.06.2015.

Згідно з ч. 1 ст. 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами можуть не доказуватися перед судом, якщо у суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Виходячи з вказаного, на підставі ч. 1 ст. 35 ГПК України суд приймає доведеним те, що додаток № 1 до договору № 19/05-2015 від 19.05.2015 року підписаний сторонами у даній справі, саме, 22.05.2015, що було п'ятницею відповідного тижня, а додаток № 2, саме, 08.06.2015, що було понеділком відповідного тижня.

Матеріалами справи не підтверджений факт встановлення в банках, в яких обслуговуються позивач або відповідач, або ж в будь-яких інших банках шестиденного робочого тижня, з одним вихідним днем та, відповідно, факт здійснення банківських операцій протягом шести днів на тиждень. Доказів іншого позивачем не надано.

З урахуванням наведеного та враховуючи вихідні дні (суботи, неділі), а також, керуючись положеннями п.5.2. договору щодо строку оплати послуг, суд дійшов висновку про наявність у відповідача обовязку здійснити оплату товару в повному обсязі відповідно з додатком № 1 від 22.05.2015 та додатком № 2 від 08.06.2015, протягом 30 (тридцяти) робочих днів, після постачання, виходячи з встановленого згідно з ч. 1 ст. 52 Кодексу Законів про працю України пятиденного робочого тижня. А саме, протягом періоду часу з 25.05.2015 по 03.07.2015, включно (додатком №1) та з 09.06.2015 по 20.07.2015, включно.

З 04.07.2015 зобовязання стосовно здійснення повної оплати вартості вказаних в додатку № 1 від 22.05.2015 та з 21.07.2015 зобовязання стосовно здійснення повної оплати вартості вказаних в додатку № 2 від 08.06.2015 поставлених товарів позивачем є простроченим відповідачем.

Тобто, за додатком № 1 від 22.05.2015 початковою датою нарахування пені є 04.07.2015 року, проте позивач визначив цю дату на 08.07.2015. Враховуючи, що у суду відсутні повноваження щодо збільшення позовних вимог, а таке право - відповідно до ст. 22 ГПК України належить виключно позивачу, суд не виходить за межі позовних вимог, приймає заявлену позивачем початкову дату нарахування пені з 08.07.2015 за додатком № 1.

Судова колегія погоджується з розрахунками пені позивачем за додатком № 1 від 22.05.2015, за наступні періоди:

з 08.07.2015 по 08..07.2015 в розмірі 2 549,17 грн.,

з 11.07.2015 по 27.08.2015 в розмірі 10 032,82 грн.,

з 28.08.2015 по 24.09.2015 в розмірі 5 267,23 грн.,

з 25.09.2015 по 23.10.2015 в розмірі 4 445,10 грн.

і не погоджується з розрахунком пені за період з 10.07.2015 по 10.07.2015, оскільки відповідно до виписок з банку, саме 10.07.2015 відповідач здійснив часткову оплату заборгованості, а відповідно до п. 1.9. постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється нарахування пені. У звязку з цим, судова колегія вважає безпідставним нарахування пені позивачем у період з 10.07.2015 по 10.07.2015, а отже сума пені за додатком № 1 від 22.05.2015 складає 22 294,32 грн. (2 549,17 грн. + 10 032,82 грн. + 5 267,23 грн. + 4 445,10 грн.)

Стосовно нарахування пені за додатком №2 від 08.06.2015, то судова колегія погоджується з розрахунком позивача, за наступні періоди:

з 25.07.2015 по 27.08.2015 в розмірі 60 846,71 грн.,

судова колегія частково не погоджується з розрахунками суми пені позивачем

за періоди з 23.07.2015 по 24.07.2015 та 28.08.2015 по 02.09.2015, оскільки 24.07.2015 та 02.09.2015, відповідно до банківських виписок, були днями часткової сплати заборгованості, які не включається в період часу, за який здійснюється нарахування пені, у звязку з цим, пеня нараховується за наступні періоди:

з 23.07.2015 по 23.07.2015 на суму заборгованості 1 279 778, 90 грн., сума пені складає 2 103,75 грн.

з 28.08.2015 по 01.09.2015 на суму заборгованості 1 088 678,90 грн., сума пені складає 8 053,24 грн.

та за період з 03.09.2015 по 23.10.2015, оскільки позивач розраховував суми пені з завищеної на 10 000,00 грн. суми заборгованості. Так за період з 03.09.2015 по 23.10.2015 сума боргу становить 148 678,90 грн. (1 088 678,90 грн. (сума базової заборгованості після оплати 24.07.2015) + 60 000,00 грн. (індекс ціни товару станом на 02.09.2015) 1 000 000,00 грн. (остання оплата 02.09.2015)), отже за період

з 03.09.2015 по 23.10.2015 на суму заборгованості 148 678,90 грн., сума пені складає 10 036,84 грн.

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
148 678,9003.09.2015 - 24.09.20152227.0000 %0.148 %*4 839,19
148 678,9025.09.2015 - 23.10.20152922.0000 %0.121 %*5 197,65

Судова колегія взагалі не погоджується з розрахунком пені позивачем за додатком № 2 від 08.06.2015, за період з 22.07.2015 по 22.07.2015, оскільки відповідно до виписок з банку, саме 22.07.2015 відповідач здійснив часткову оплату заборгованості, у звязку з цим, судова колегія вважає безпідставним нарахування пені позивачем у період з 22.07.2015 по 22.07.2015, а отже сума пені за додатком № 2 від 08.06.2015 складає 81 040,52 грн. (2 103,73 грн. + 60 846,71 грн. + 8 053,24 грн. + 4 839,19 грн. + 5 197,65 грн.)

Отже, загальна сума пені складає 103 334,84 грн., у звязку з цим, рішення господарського суду в цій частині підлягає зміні, а позов - частковому задоволенню.

Перевіривши розрахунки позивача щодо нарахування відповідачу 30 % штрафу, судова колегія погоджується з розрахунками позивача, оскільки відповідач прострочив оплату за товар понад 20 календарних днів. Так за додатком № 1 від 22.05.2015 кінцева дата розрахунку є 03.07.2015 понад 20 календарних днів складає 23.07.2015, тобто на останню дату позивач мав право нарахувати штраф, проте позивач розрахував штраф на 29.07.2015,

за додатком № 2 від 08.06.2015 кінцева дата розрахунку є 20.07.2015 понад 20 календарних днів складає 09.08.2015, тобто на останню дату позивач мав право нарахувати штраф, проте позивач розрахував штраф на 11.08.2015,

Однак не зважаючи на помилки щодо дат нарахування штрафу, розмір штрафу від простроченої суми позивачем розрахований вірно, тим більше, що враховуючи, що у суду відсутні повноваження щодо збільшення позовних вимог, а таке право - відповідно до ст. 22 ГПК України належить виключно позивачу, суд не виходить за межі позовних вимог, приймає заявлені позивачем суми штрафу в загальному розмірі 364 749,29 грн.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що жоден із первинних бухгалтерських документів, копії яких знаходяться у матеріалах справи не містять даних про те, що відносини між ПАТ «Зелений Гай» та ТОВ «Металлпромсервіс» з купівлі-продажу зазначених у них засобів захисту рослин відбувалися на підставі договору поставки № 19/05-20015 від 19.05.2015, оскільки вони спростовуються матеріалами даної судової справи.

Так, відповідач всупереч нормам ст. ст. 32, 33, 34, 36 ГПК України не довів суду те, що договір поставки № 19/05-2015 від 19.05.2015 на який посилається позивач не укладався, не існує в природі та не виконувався сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що рахунки-фактури, видаткові накладні та додатки до договору мають повне співпадання у датах, найменуванні товару, кількості товару, ціни товару, а також загальній вартості товару.

Крім цього, судова колегія зазначає, що кожний аркуш договору поставки №19/05-2015 від 19.05.2015 та додаткові угоди до нього №1 від 22.05.2015 та № 2 від 08.06.2015 крім позивача, без зауважень підписаний повноважним представником відповідача голова правління ОСОБА_2 та скріплений печатками як позивача так і відповідача. Матеріали справи не містять доказів звернення останнього до правоохоронних органів із заявою про втрату або крадіжку печатки, оскільки відповідальність і контроль за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законністю користування ними покладається на керівників підприємств, установ і організацій, господарських об'єднань, суб'єктів господарської діяльності. Зазначене обумовлює презумпцію, в силу якої печатка на будь-якому документі вважається поставленою з відома її керівника. Отже, викладене свідчить про те, що договір поставки № 19/05-2015 від 19.05.2015 укладений без зауважень та заперечень безпосередньо головою правління відповідача.

Розглянувши клопотання представника відповідача про відмову в стягненні штрафу та пені колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є господарські санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Норми матеріального права, а саме ст. 233 ГК України, яка цілком кореспондується із ч.3 ст.551 ЦК України, встановлює, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора.

При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Право на нарахування пені та штрафу сторони узгодили в п.п.6.4-6.5 Договору, яким передбачили, що у випадку прострочення оплати або неповної оплати товару в строки, зазначені в договорі, покупець зобовязується на вимогу постачальника сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла період прострочення платежу від вартості неоплаченого або частково неоплаченого товару за кожен день прострочення оплати,, а за прострочення понад 20 днів додатково сплачує штраф у розмірі 30% відсотків від суми простроченого платежу.

Підпунктом 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції розяснено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

В чинному законодавстві України відсутній перелік таких виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Судом при цьому враховуються фактичні обставини справи та надається оцінка доказам, якими заявник обґрунтовує клопотання про зменшення неустойки.

Колегією суддів при розгляді клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій враховується, що:

- заборгованість за поставлений позивачем товар відсутня, відповідач виконав свої грошові зобовязання щодо сплати повної ціни товару, сплативши базову ціну за договором в суммі 3888733,68 грн., що сторони не заперечують;

- ступінь виконання відповідачем основного зобов'язання за договором;

-фінансові результати відповідача за 2014 рік, згідно з яким чистий дохід від реалізації товару за звітний період відносно аналогічного періоду попереднього року зменшився вдвічі, собівартість реалізації товару збільшилась вдвічі;

-у 2015 р. відповідачем понесені додаткові фінансові витрати по усуненню наслідків від загибелі врожаю на виноградниках площею 249,4 гектари, що підтверджується протоколом позачергового засідання комісії при Вознесенській районній адміністрації;

-відсутність збитків у позивача.

Враховуючи вказане, апеляційний суд вважає доцільним зменшення розміру заявлених штрафних санкцій, які підлягають до стягнення з відповідача на 50% від заявлених позивачем сум штрафних санкцій та встановити їх в розмірі 234042,06 грн. (/103 334,84:2/+/364 749,29:2/ ):2

Відповідно до ст. 44 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 2.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір за ставкою 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат. Згідно із ч. 1 ст. 4 цього ж Закону ставки судового збору визначаються виходячи із встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2015 становив 1 218,00 грн. За подання у жовтні 2015 року з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 10.12.2015 до господарського суду позовної заяви з вимогами про стягнення 762 248,79 грн. позивач сплатив 11 433,73 грн. (1,5 % від 762 248,79 грн. (ціна позову) судового збору.

Таким чином, судовий збір за подання вказаної позовної заяви сплачений позивачем у належному встановленому законом розмірі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задовольняється на 97,59 %.

97,59 % = ((743 915,09 грн. (розмір задоволених позовних вимог) / (762 248,79 грн. (розмір заявлених позовних вимог)) х 100 %

У звязку з цим 97,59 % або 11 158,18 грн. судового збору покладається на відповідача, решта на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 ГПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Зелений Гай» - задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Миколаївської області від 22.12.2015 року змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

«Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Металлпромсервис» - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Зелений Гай» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Металлпромсервис»:

275 830, 96 грн. індексації ціни товару;

51667,42 грн. пені;

182374,65 грн. штрафу;

11 158,18 грн. витрат по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Металлпромсервис» - відмовити».

3. Доручити господарському суду Миколаївської області видати накази із зазначенням всіх необхідних реквізитів сторін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Гладишева Т.Я.

ОСОБА_3