ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2016 р. Справа № 911/64/16

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компас», м.Київ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.Музичі Києво-Святошинського р-ну, Київської області

про розірвання договору та стягнення 62382,47 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

Від відповідача: ОСОБА_1, ОСОБА_4

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Компас» (далі позивач) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач) про розірвання договору та стягнення 62382,47 грн.

Провадження у справі №911/64/16 порушено відповідно до ухвали суду від 12.01.2016 року та призначено справу до розгляду на 26.01.2016 року.

Представник позивача у судовому засіданні 26.01.2016 року заявив усне клопотання про здійснення фіксації судового процесу технічними засобами, яке задоволено судом.

Представник відповідача у судовому засіданні 26.01.2016 року проти позову заперечив та подав письмові заперечення на позовну заяву, в яких просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Розгляд справи відкладався на 09.02.2016 року.

У судовому засіданні 09.02.2016 року представник позивача подав письмові пояснення на заперечення відповідача.

Заслухавши у судовому засіданні 09.02.2016 року пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про відкладення розгляду справи з метою витребування додаткових пояснень та доказів. Розгляд справи відкладався на 25.02.2016 року.

Представниками сторін у судовому засіданні 25.02.2016 року на виконання вимог ухвали суду від 09.02.2016 року подано пояснення.

Крім того, представником позивача у судовому засіданні 25.02.2016 року подано заяву про продовження строків розгляду справи №911/64/16 у відповідності до ч. 3 ст. 69 ГПК України.

Ухвалою від 25.02.2016 року продовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд справи на 15.03.2016 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані сторонами докази та пояснення, судом встановлено наступне.

Як зазначає позивач в позові, 09.10.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компас» (позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідач) було укладено Договір № 10/08 на створення /передачу технічної документації (надалі Договір), за умовами якого позивач доручив, а відповідач зобовязався виконати комплекс проектно-вишукувальних робіт по розробці технічної документації із землеустрою щодо виготовлення документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку на перетині вулиці ОСОБА_5 та проспекту ОСОБА_6 в Деснянському районі м. Києва, передати державний акт на право власності на земельну ділянку до Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації для подальшого оформлення та реєстрації.

Відповідно до п. 1.2 Договору Сторонами було затверджено та підписано Технічне завдання на складання технічної документації щодо виготовлення документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку ТОВ «Компас».

Згідно з п. 1.3 Договору строк здачі робіт за Договором складав 3 місяці з дня зарахування авансового платежу на розрахунковий рахунок відповідача.

Згідно з п. 2.1 Договору вартість робіт за Договором та протоколом погодження договірної ціни на технічну продукцію складала 35 000,00 грн.

10.10.2012 року позивач на виконання умов Договору платіжним дорученням № 643 від 10.10.2012 року сплатив відповідачу авансовий платіж в сумі 35 000,00 грн.

Відповідно до п. 1.4 Договору відповідач після закінчення тримісячного строку, з дня зарахування авансового платежу, тобто до 10.01.2013 року повинен був передати позивачу технічну документацію щодо виготовлення документу, що посвідчує право власності на вказану земельну ділянку, передати державний акт на право власності на земельну ділянку до Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації для подальшого оформлення та реєстрації.

Закінчення робіт згідно з п. 3.2 Договору оформляється актом здачі-приймання робіт, який відповідач зобовязаний був надати позивачу.

Як зазначає позивач, відповідач в порушення умов Договору у визначений Договором строк роботи не виконав, технічну документацію Замовнику (позивачу) не передав, кошти, сплачені позивачем в якості авансового платежу, не повернув.

На усні вимоги позивача відповідач не надав доказів на підтвердження того, що він приступив до виконання Договору та виконав свої зобовязання.

Позивач зазначає, що результат виконання Договору відповідачем мав господарську цінність для позивача тільки у випадку виконання відповідачем своїх зобовязань у визначений Договором строк. В подальшому виконання Договору втратило інтерес для позивача, оскільки з 01.01.2013 року набрав чинності Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», згідно з яким державну реєстрацію права власності на земельні ділянки почали здійснювати територіальні підрозділи Державної реєстраційної служби, підпорядкованої Міністерству юстиції України, повноваження територіальних органів земельних ресурсів у цій сфері припинились; було припинено видачу державних актів на право власності на земельні ділянки, натомість було запроваджено видачу свідоцтв про право власності, які видаються державними реєстраторами територіальних підрозділів Державної реєстраційної служби; запроваджена Законом процедура отримання правовстановлювального документа на земельну ділянку новим власником не передбачала розроблення будь-якої технічної документації із землеустрою.

Таким чином, позивач стверджує, що з 01.01.2013 року із набранням чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» виконання Договору втратило для позивача інтерес.

Також, позивач зазначає, що відповідач, як фахівець у галузі земельних відносин, повинен був знати про зазначені зміни у законодавстві та їхні наслідки для позивача. Однак відповідач свої зобовязання за Договором не виконав, не попередив позивача про зазначені зміни у законодавстві, що повинен був зробити в силу добросовісності, не повернув позивачу отримані за Договором грошові кошти та припинив будь-які контакти з позивачем.

У звязку з викладеними обставинами, позивач на підставі ст.ст. 610-612, 623, 651, 852, 858 Цивільного кодексу України подав позов, в якому просить розірвати договір № 10/08 від 09.10.2012 року на створення/передачу технічної продукції, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компас» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компас» 35 000,00 грн. сплачених коштів та 27 382,47 грн. збитків (від інфляції).

Відповідач проти позову заперечував, зазначив та надав докази, що на виконання умов Договору ним було проведено комплекс проектно-вишукувальних робіт по розробці технічної документації та 15.11.2012 року виготовлену технічну документацію передано на погодження до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу КМДА (КМР) (кадастрова справа № А-20423).

Станом на 01.01.2013 року дату набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» технічна документація вже була виготовлена відповідачем та знаходилася в Головному управлінні земельних ресурсів КМДА.

Також, відповідач зазначає, що на момент виготовлення технічної документації 15.11.2012 року йому не було і не могло бути достеменно відомо про набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно». Про ймовірність відповідних змін законодавства позивачу було так само відомо, як і відповідачу і Договір укладався з врахуванням відповідного факту.

В той же час, відповідач зазначає, що позивач не звертався до закінчення Договору з вимогами про його розірвання чи внесення змін у звязку зі зміною істотних обставин. Також відповідач наголошує, що позивач станом на день звернення до суду не звертався до відповідача з вимогою про розірвання договору та повернення коштів.

Відповідач зазначає, що неодноразово повідомляв позивача в усній формі про виконання роботи з виготовлення технічної документації та передачі її до Головного управлінні земельних ресурсів КМДА, пропонував прийняти виконані роботи шляхом підписання відповідного акту прийому-передачі.

Щодо викладених позивачем в ході розгляду справи недоліків виготовленої технічної документації, відповідач пояснив, що п.1.2 Договору передбачено, що технічні та інші вимоги до технічної продукції, яка являється предметом договору, знаходяться в Технічному завданні, яке є невідємною частиною договору.

Пунктом 8 Технічного завдання на складання технічної документації визначено, що технічна документація повинна відповідати вимогам п. 1.16-1.19 Інструкції про порядок видачі, складання, реєстрації та зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку, яка затверджена Наказом Державного комітету поземельним ресурсам № 43 від 04.05.1999 року (далі Інструкція).

Відповідно до п.1.16 Інструкції Технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою включає: виписку з рішення відповідної ради або державної адміністрації про надання у постійне користування, передачу у власність або продаж земельної ділянки, договір відчуження земельної ділянки (договір купівлі-продажу, дарування, міни, інші цивільно-правові угоди), рішення суду; технічне завдання на розробку технічної документації зі складання державного акта; журнал польових вимірювань (крім випадків відчуження земельної ділянки із земель приватної власності); кадастровий план земельної ділянки, складений за результатами зйомки; збірний кадастровий план суміжних землевласників і землекористувачів; відомість обчислення площі земельної ділянки; відомість обробки теодолітного ходу та вирахування координат поворотних точок меж земельної ділянки; експлікація земельних угідь згідно з формою 6-зем.

Пунктом 1.19. Інструкції передбачено, що Технічна документація зі складання державних актів на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою розробляється у двох примірниках. Перший (з матеріалами польових вимірювань і обчислень) зберігається в районних (міських) відділах (управліннях) земельних ресурсів Держкомзему України, другий - у виконавця робіт.

Крім того, відповідно до ст.56 Закону України «Про землеустрій» (в редакції, чинній на момент укладення Договору та виготовлення технічної документації) технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, крім поділу та об'єднання земельних ділянок, включає: пояснювальну записку; технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку; копії заяв фізичних або клопотання юридичних осіб; матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки; рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди; акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання; акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності; кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про землеустрій» (в редакції, чинній на момент укладення Договору та виготовлення технічної документації) замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Розробниками документації землеустрою є юридичні та фізичні особи, які отримали ліцензії на проведення робіт із землеустрою відповідно до закону.

Взаємовідносини замовників і розробників документації із землеустрою регулюються законодавством України і договором.

Подання документації із землеустрою до центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, його територіальних органів для внесення відомостей до Державного земельного кадастру від імені замовника документації здійснюється її розробником, якщо інше не встановлено договором.

Відповідач зазначив та надав докази, що на виконання умов Договору з дотриманням вимог Інструкції та Закону України «Про землеустрій» (в редакції, чинній на момент укладення Договору та виготовлення технічної документації) ним, як розробником було передано технічну документацію до Головного управління земельних ресурсів завчасно ще 15.11.2012 року, тобто до строку, встановленого Договором та до 01.01.2013 року набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно».

Відповідач зазначає, що відсутність акту приймання-передачі технічної документації з позивачем не спростовує факту виготовлення та існування такої документації станом на момент її передачі до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу КМДА (КМР) 15.11.2012 року (кадастрова справа № А-20423).

Також, відповідач звертає увагу, що в порушення п.5.6 Договору у позивача відсутній акт прийому-передачі вихідних даних, що з огляду на п.5.4 Договору є підставою для продовження строку закінчення робіт за Договором на час затримки подання вихідних даних, викладених Технічному завданні.

Таким чином, враховуючи надані відповідачем докази та пояснення, судом встановлено, що передбачена Договором технічна документація була виготовлена відповідачем, про її існування свідчить факт передачі до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу КМДА (КМР) 15.11.2012 року (кадастрова справа № А-20423). Однак, така технічна документація не була прийнята позивачем у звязку відсутністю необхідності в розробленні технічної документації через зміни в законодавстві.

З огляду на п. 6.1. Договору, договір вважається закінченим після виконання робіт з урахуванням п. 1.3. Договору. Оскільки сторони не засвідчили факту виконання робіт та не оформили його в установленому порядку, на момент звернення до суду існував спір щодо виконання умов Договору.

Пунктом 1.4 Договору визначено, що після закінчення вказаного в п. 1.3 Договору строку (тобто після 10.01.2013 року) Виконавець (відповідач) повинен передати Замовнику технічну документацію щодо виготовлення документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку на перетині вул.К.Данькевича та проспекту ОСОБА_6 в Деснянському районі м.Києва, передати державний акт на право власності на земельну ділянку до Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації для подальшого оформлення та реєстрації.

При цьому п. 3.1.Договору передбачено, що відповідач мав оформити і передати Замовнику (позивачу) перелік технічної документації, визначений в Технічному завданні. Пунктом 10 Технічного завдання передбачено, що Виконавець передає Замовнику технічну документацію в 1 екземплярі.

Таким чином, з огляду на умови Договору, кінцевим результатом робіт є саме виготовлення технічної документації, що було дотримано відповідачем. Також, на виконання умов п.п. 1.1., 1.4. Договору виготовлена технічна документація завчасно була передана Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації 15.11.2012 року (кадастрова справа № А-20423) для подальшого оформлення та реєстрації. Викладені позивачем недоліки технічної документації відповідачем спростовані в ході розгляду справи.

При цьому, з огляду на умови Договору безпідставним є покладення на відповідача відповідальності за подальше використання виготовленої ним технічної документації, а саме за дії Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації щодо оформлення та реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку. Умови Договору не передбачають відповідальності відповідача за отримання позивачем правовстановлюючого документу у вигляді державного акту.

Оскільки, технічна документація була виготовлена відповідачем і передана до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу КМДА (КМР) (кадастрова справа № А-20423), відповідачем не допущено порушень Договору чи інших відступів від умов Договору, що спростовує викладені в позові обставини.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 852 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, за наявності істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 3 ст. 858 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, замовник має право відмовитись від договору та вимагати відшкодування збитків.

Згідно п. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною.

Як передбачено ст. 849 Цивільного кодексу України, замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.

Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

За наслідками розгляду спору судом не встановлено фактів істотних відступів від умов Договору або інших істотних недоліків з вини відповідача, які свідчать про порушення умов Договору. В той же час, судом встановлено, що технічна документація була виготовлена і передана 15.11.2012 року до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу КМДА (КМР) (кадастрова справа № А-20423).

Право на відмову (з необґрунтованих або непередбачених законодавством підстав) Замовника від договору, що виразилось у неприйнятті виготовленої технічної документації через втрату інтересу, зокрема у звязку зі змінами в законодавстві за відсутності порушень зі сторони відповідача, передбачено відповідною ч. 4 ст. 849 Цивільного кодексу України за умови оплати замовником виконаної частини роботи.

Оскільки до закінчення передбаченого Договором терміну та до звернення позивача до відповідача з повідомленням про відмову від Договору, технічна документація була виготовлена і передана до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу КМДА (КМР) (кадастрова справа № А-20423), тобто досягнуто обумовленого Договором результату, така робота підлягає оплаті.

Таким чином, з наведених у позові підстав, зокрема, передбачених ст.ст. 610-612, 623, 651, 852, 858 Цивільного кодексу України, а саме невиконання відповідачем зобовязань в установлений Договором строк, істотних відступів у роботі від умов договору підряду, що не можуть бути усунені, і втрати позивачем інтересу в подальшому виконанні Договору, позовні про розірвання Договору та повернення передплачених коштів задоволенню не підлягають. Оскільки позовна вимога про стягнення інфляційних є похідною від вимоги про стягнення передплачених коштів, така вимога також не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, позовні вимоги позивачем не обґрунтовані, відповідачем спростовані, тому не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначене та керуючись статтями 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик

дата підписання 22.03.2016 р.