номер провадження справи 18/192/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016 справа № 908/6332/15

за позовом Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 206)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «ИСТОК-ПЛЮС» (69096, місто Запоріжжя, бул. Вінтера, буд. 2; адреса для листування: 69000, м. Запоріжжя, вулиця Макаренка, 4)

про стягнення збитків у розмірі 5000,00 грн.

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 29.12.2015 р. звернулася Запорізька міська рада з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «ИСТОК-ПЛЮС» про стягнення збитків у розмірі 5000,00 грн.

Ухвалою суду від 31.12.2015 року порушено провадження у справі № 908/6332/15, присвоєно справі номер провадження 18/192/15, судове засідання призначене на 17 лютого 2016 року; розгляд справи відкладався на 29.02.2016 р. та 14.03.2016 р., строк вирішення спору продовжено.

За клопотанням представника позивача судовий процес фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу Оберіг бази даних Діловодство спеціалізованого суду. В порядку ст. 81-1 ГПК України, внаслідок відсутності представників сторін, фіксація судового процесу 14.03.2016 р. не здійснювалася.

Розгляд справи закінчений в судовому засіданні 14.03.2016 р., судом прийнято рішення.

На адресу суду 10.03.2016 р. від відповідача надійшли відзив на позовну заяву (вх. № 0306/5849 від 10.03.2016 р.) та клопотання про розгляд справи без участі представників відповідача.

Клопотання відповідача про розгляд справи без участі його представників судом задоволено.

Від позивача 14.03.2016 р. надійшло клопотання про відкладання розгляду справи у звязку з перебуванням представника Запорізької міської ради на лікарняному.

Клопотання позивача про відкладання розгляду справ судом відхилено, оскільки згідно ст. 77 ГПК України, господарський суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

У даному випадку такі обставини відсутні; документальні докази, які додані до справи, містять достатньо інформації, що має значення для вирішення спору між сторонами; крім того, строк вирішення спору, з урахуванням його продовження, сплив.

Можливості для реалізації сторонами права на участь їх представників в судовому засіданні або висловлення письмово своєї позиції та для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, ознайомлення із матеріалами справи, зняття з них копій, надання нових доказів тощо) були належним чином створені судом, оскільки обидві сторони своєчасно повідомлені про дату, час та місце судових засідань у даній справі.

Посилання сторони на неможливість представника юридичної особи бути присутнім у судовому засіданні не є перешкодою для розгляду справи по суті, оскільки учасники судового процесу не обмежуються законом у праві направити в судове засідання будь-якого іншого представника.

Позов вмотивований тим, що Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області 05.09.2014 р. зареєстровано декларацію про готовність обєкта до експлуатації № ЗП 7, згідно якої відповідач виконав реконструкцію нежитлової будівлі (літ.Б) під склад за адресою: м. Запоріжжя, вул. Макаренка, 4 (літ.Б). Пунктом 3.1.3 Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, затвердженого рішенням Запорізької міської ради № 40 від 10.09.2014 р. передбачено, що замовник, який має намір укласти договір про участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Запоріжжя, зобовязаний звернутися з заявою до міського голови. Враховуючи норми Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядок виконання будівельних робіт, затверджених постановою КМУ від 13.04.2011 р. № 466, Державних будівельних норм, будівництво (реконструкція) здійснюється на обєктах будівництва, які вже введені в експлуатацію, та не передбачають зміну їх геометричних розмірів. Відповідачем здійснено реконструкцію нежитлової будівлі під склад. Отже, на думку позивача, будівельні роботи на обєкті будівництва «Реконструкція нежитлової будівлі (літ.Б) під склад за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Макаренка, 4» є забудовою території, що, в свою чергу, зобовязує замовника, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, укласти відповідний договір та сплатити пайову участь у розвитку інфраструктури цього населеного пункту. ТОВ «Исток-Плюс» в установленому порядку до міського голови щодо укладення договору про участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Запоріжжя не зверталося, про початок виконання будівельних робіт не повідомляло. Внаслідок невиконання ТОВ «Исток-Плюс» встановленого законом обовязку щодо участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Запоріжжя завдало територіальній громаді м. Запоріжжя збитки у розмірі 5000,00 грн.

Заперечення відповідача викладені у відзиві, що поданий 10.03.2016 р., та вмотивовані невірним застосуванням позивачем положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». По-перше, нежитлова будівля (аптечний склад), реконструкція якої здійснювалася, є закладом охорони здоровя, при будівництві якого, згідно підпункту 2 частини 4 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не залучаються замовники до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. З огляду на зазначене у відповідача не виникло обовязку щодо укладання договору пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. По-друге, відповідач здійснював лише реконструкцію існуючої будівлі без забудови нової земельної ділянки, а отже така особа не є замовником будівництва в розумінні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» і у неї відсутній обовязок укладати договір про пайову участь та сплачувати пайові внески. З метою отримання розяснень з питань належності приміщення відповідача до закладів охорони здоровя ТОВ «Исток-Плюс» зверталося до Міністерства охорони здоровя України та Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, про що надано дві відповіді 13.10.2014 р. У своїй відповіді від 13.10.2014 р. Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України зазначило, що «замовники будівництва підтверджують приналежність об'єкта будівництва до зазначених видів будівель шляхом надання до відповідного органу місцевого самоврядування підтверджуючих документів, в яких буде зазначено код будівлі відповідно до Державного класифікатора будівель і споруд ДК 018-2000. затвердженого наказом Держстандарту України від 17.08.2000 № 507, на рівні підкласу за п'ятим знаком, за яким будівля класифікується в системі статистичних спостережень». Згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації, код об'єкта вказаний 1252.9, який означає відповідно до ДК 018-2000 «Склади та сховища інші». Клас 1252 та включає: резервуари та ємності; резервуари для нафти та газу; силоси для зерна, цементу та інших сипких мас; холодильники та спеціальні склади; складські майданчики. Оскільки окремої категорії за ДК 018-2000 для аптечних складів не встановлено, замовником було віднесено його до спеціального складу, тобто іншого. Зазначення такого коду будівлі не суперечить тому, що аптечний склад є закладом охорони здоров'я». У відповіді Міністерства охорони здоровя України в особі Держлікслужби України із посиланням на діюче законодавство зазначено, що аптечні склади (бази) є закладами охорони здоровя. Крім того, надано докази повідомлення Запорізької міської ради і Головного управління ДСНС України в Запорізькій області про початок виконання будівельних робіт (листи № 299/14, № 300/14 від 25.07.2014 р.). На переконання відповідача позивач не довів складу цивільного правопорушення, необхідного для застосування до відповідача цивільно-правової відповідальності, зокрема, не довів порушення відповідачем зобовязання щодо участі у розвитку інфраструктури міста Запоріжжя, а також недоотримання бюджетом міста запланованих коштів.

Вивчивши матеріали справи, суд,

ВСТАНОВИВ:

Запорізька обласна рада в особі головного лікаря Запорізького міського шкірно-венерологічного диспансеру (продавець) та товариство з обмеженою відповідальністю «Исток-Плюс» (покупець, відповідач у справі) 16.06.2004 р. уклали договір купівлі-продажу, за умовами якого продавець продав та зобовязується передати у власність ТОВ «Исток-Плюс» належні продавцю на праві власності обєкти нерухомого майна, які перебувають у спільній комунальній власності та надані Запорізькому міському шкірно-венерологічному диспансеру на правах оперативного управління, що знаходяться в місті Запоріжжя, вул. Макаренка, буд. № 4 на земельній ділянці, розміром 8981 кв.м.

Відповідно до п. 1.1 договору об'єкти нерухомого майна які є предметом продажу за цим договором складаються з:

- будівлі лікувального корпусу, каркас обкл. цеглою, загальною площею 282,6 кв.м., визначеної в плані літерою "А-1";

- будівлі лікувального корпусу, каркас, обкл. цеглою, загальною площею 163,3 кв.м., визначеної в плані літерою "Б-1";

- будівлі господарчого корпусу, каркас обкл. цеглою, загальною площею 186,3 кв.м., визначеної в плані літерою "В-1";

- будівлі лікувального корпусу, каркас обкл. цеглою, загальною площею 189,5 кв.м., визначеної в плані літерою "Г-1";

- будівлі лікувального корпусу., каркас обкл. цеглою, загальною площею 283,6 кв.м., визначеної в плані літерою "Д-1";

- складу, цегляного, загальною площею 29,1 кв.м., визначеного в плані літерою "Ж";

- складу, дерев., загальною площею 10,6 кв.м., визначеного в плані літерою "К";

- складу, дерев, загальною площею 68,8 кв.м., визначеного в плані літерою "Е";

Предметами продажу за цим договором також є: залізобетонне огородження, замощення асфальтові, мережі водопроводу, каналізації, електропостачання; тепломережі, що знаходяться за адресою м. Запоріжжя, вул. Макаренка, 4 (чотири).

Договір посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_1, про що зроблено запис у реєстрі за № 1-651.

Обєкти купівлі-продажу за договором від 16.06.2010 р. передані відповідачу 18.07.2004 р., про що складено Акт прийому-передачі нежитлового та іншого майна розташованого за адресою: м. Запоріжжя вул. Макаренка, 4.

Відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 4026857 від 02.07.2004 р. власником обєктів нерухомого майна літ.А-1, Б-1, В-1, Г-1, Д-1, Ж, К, Е, які розташовані за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Макаренка, 4 є товариство з обмеженою відповідальністю «Исток-Плюс» (відповідач у справі).

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області 21.07.2014 р. зареєстровано декларацію № ЗП 80 про початок виконання будівельних робіт на обєкті будівництва «Реконструкція нежитлової будівлі (літ.Б) під склад» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Макаренка, 4; 05.09.2014 р. зареєстровано декларацію № ЗП 57 про готовність обєкта до експлуатації за адресою: 69061, м. Запоріжжя, вул. Макаренка, 4. В пункті 15 декларації вказано, що вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію складають 50000 грн. з ПДВ. у тому числі: витрати на будівельно-монтажні роботи 40000,00 грн., витрати на машини, обладнання та інвентар 10000,00 грн.

Відповідач листом № 299/14 від 25.07.2014 р. повідомив Запорізьку міську раду про початок виконання будівельних робіт, про що надав копію декларації про початок виконання будівельних робіт (арк.с. 19).

Запорізька міська рада листом № 10981/02-21/08 від 07.08.2014 р. повідомила відповідача про необхідність укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, як то передбачено ст. 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідач у відповіді № 374/14 від 05.09.2014 р. на лист позивача від 07.08.2014 р. звертав увагу позивача, що згідно з розділом 3 наказу Міністерства охорони здоровя № 385 від 28.10.2002 р. до Переліку закладів охорони здоровя, а саме фармацевтичних (аптечних) закладів відносяться: аптека, аптечна база (склад), база (склад) медичної техніки, база спеціального медичного постачання (центральна, республіканська, обласна), контрольно-аналітична лабораторія, лабораторія з аналізу якості лікарських засобів, магазин (медичної техніки, медичної оптики). Відповідно до пп. 2 п. 4 ст. 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення.

Листом від 11.09.2014 р. № 381/14 відповідач надав Запорізькій міській раді копію декларації про готовність обєкта до експлуатації (арк.с. 22).

Виконавчий комітет Запорізької міської ради у листі від 22.09.2014 р. № 10981/02-21/08 зазначав, що у відповідності до класифікатора видів економічної діяльності (КВЕД-2010 або ДК009-2010) до діяльності у сфері охорони здоровя не належать діяльність аптек або аптечних складів. Цей класифікатор відносить вищеназвану діяльність до торгівлі фармацевтичними та медичними товарами (як оптової так і роздрібної). У звязку з чим, відповідачу пропонувалося звернутися до виконкому із заявою про укладання договору на пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя.

У відповіді № 424/14 від 01.10.2014 р. (арк.с. 24) відповідач зауважив, що зможе укласти договір про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя після отримання відповіді компетентного органу з питань віднесення аптек та аптечних складів до обєктів медичного та оздоровчого призначення.

Враховуючи положення ст. 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, затверджений рішенням Запорізької міської ради від 24.12.2012 № 77 (в новій редакції від 10.09.2014 р.), позивач 03.04.2015 р. спрямував на адресу відповідача вимогу № 01/02-21/00966 від 02.04.2015 р. про сплату суми збитків у розмірі 5000,00 грн. завданих, внаслідок невиконання обовязку щодо участі у створені і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Вказана вимога залишена відповідачем без задоволення, що стало підставою для даного позову, предметом якого є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача 5000,00 грн. збитків.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Пятою сесією шостого скликання Запорізької міської ради 10.09.2014 р. прийнято рішення № 40 «Про внесення змін до Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, затвердженого рішенням Запорізької ради від 24.12.2012 р. № 77», яким зазначений Порядок викладено в новій редакції (надалі Порядок).

Відповідно до п.2.2. Порядку розмір пайової участі у розвитку інфраструктури міста Запоріжжя з урахуванням інших передбачених цим Порядком відрахувань становить: для нежитлових будівель та споруд 10 % загальної кошторисної вартості будівництва обєкта.

Згідно з преамбулою Закону України «Про планування містобудівної діяльності» цей Закон встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до п.п. 4, 13 ст. 1 Закону України «Про планування містобудівної діяльності» замовник фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву; територія частина земної поверхні з повітряним простором та розташованими під нею надрами у визначених межах (кордонах), що має певне географічне положення, природні та створені в результаті діяльності людей умови і ресурси.

Статтею 2 вказаного вище Закону передбачено, що планування і забудова територій діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема будівництво обєктів, реконструкцію існуючої забудови та території.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва.

Відповідно до приписів ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобовязаний взяти участь у створені і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Підпунктом 2 ч. 4 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва, зокрема, будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення.

Згідно п. 8 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник зобовязаний протягом 7 календарних днів з дня видачі дозволу на виконання будівельних робіт з дня набуття права на виконання таких робіт відповідно до частини 5 цієї статті письмово проінформувати виконавчий орган сільської, селищної, міської ради місцеву державну адміністрацію за місцезнаходженням обєкта будівництва про початок виконання будівельних робіт.

Згідно абзацу 3 статті 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» від 19.11.1992 № 2801 -XII, заклад охорони здоров'я - юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, основним завданням яких є забезпечення медичного обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоровя України від 28.10.2002 р. № 385 «Про затвердження переліків закладів охорони здоров'я, лікарських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.11.2002. за № 892/7180, яким затверджено Перелік закладів охорони здоров'я, до закладів охорони здоров'я відносяться такі фармацевтичні (аптечні) заклади: аптеки, аптечні бази (склади).

В пункті 1.3 Ліцензійних умов зазначено, що провадження господарської діяльності з виробництва лікарських засобів, оптової, роздрібної торгівлі лікарськими засобами, затверджених наказом МОЗ України від 31.10.2011 № 723, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 7 грудня 2011 р. за № 1420/20158, аптечний склад (база) - заклад охорони здоров'я, основне завдання якого полягає в забезпеченні лікарськими засобами інших суб'єктів оптової або роздрібної торгівлі, закладів охорони здоров'я та виробників лікарських засобів шляхом здійснення ним оптової торгівлі; аптека - заклад охорони здоров'я, основним завданням якого є забезпечення населення, закладів охорони здоров'я, підприємств, установ та організацій лікарськими засобами шляхом здійснення роздрібної торгівлі.

На підтвердження того, що будівля, щодо якої ведеться спір, є аптечним складом, в якому велося і ведеться виробництво лікарських засобів, оптова та роздрібна торгівля лікарськими засобами свідчать копії ліцензій АЕ № 522416 зі строком дії з 16.09.2014 р. (яка переоформлена з ліцензії від 21.05.2010 р. № АВ 541844).

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 30 квітня 2014 р. № 197 «Про затвердження Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України», до повноважень цього органу не відносяться визначення переліку закладів медичного, оздоровчого призначення чи закладів охорони здоров'я.

Пунктом 1 Положення про Міністерство охорони здоров'я України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 467/2011, МОЗ України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні та забезпеченні реалізації державної політики у сфері охорони здоров'я...

Згідно п. 6.8. Положення про Міністерство охорони здоров'я України, до функцій Міністерства охорони здоров'я відносяться затвердження номенклатури установ охорони здоров'я, лікарських спеціальностей, медичних і фармацевтичних спеціальностей і посад.

Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України у відповіді від 13.10.2014 за № 8/15-505-14 (арк.с. 112-113) зазначає, що «замовники будівництва підтверджують приналежність об'єкта будівництва до зазначених видів будівель шляхом надання до відповідного органу місцевого самоврядування підтверджуючих документів, в яких буде зазначено код будівлі відповідно до Державного класифікатора будівель і споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17.08.2000 р. № 507, на рівні підкласу за п'ятим знаком, за яким будівля класифікується в системі статистичних спостережень».

Згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 05.09.2014 р. № ЗП 57 (арк.с. 12-14), код об'єкта вказаний 1252.9, який означає відповідно до ДК 018-2000 «Склади та сховища інші», клас 1252, що включає: резервуари та ємності; резервуари для нафти та газу; силоси для зерна, цементу та інших сипких мас; холодильники та спеціальні склади; складські майданчики.

Оскільки окремої категорії за ДК 018-2000 для аптечних сладів не встановлено, замовником віднесено його до спеціального складу, тобто іншого, який, в свою чергу, є закладом охорони здоров'я.

В п. 6 декларації про готовність обєкта до експлуатації зазначено, що замовником ТОВ «Исток-Плюс» проводились наступні види робіт: встановлення віконних та дверних блоків; виконання внутрішнього оздоблення; виконання зовнішніх оздоблювальних робіт; монтаж внутрішніх мереж: водопостачання, водовідведення, електропостачання.

Факту спорудження/розміщення нового або виходу за межі існуючого фундаменту обєкту Державною архітектурно-будівельною інспекцією Запорізькій області під час реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації не виявлено, земельної ділянки для будівництва обєкт реконструкції не потребував (п. 11-1 Декларації).

Враховуючи системний аналіз вказаних норм, суд дійшов висновку, що дія Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не поширюється, в даному випадку, на відповідача, оскільки, як свідчать матеріали справи, відповідач здійснював лише реконструкцію аптечного складу, який є закладом охорони здоровя, всередині існуючої будівлі без виходу за межі існуючого фундаменту та без забудови нової земельної ділянки, а отже така особа не має залучатися до сплати пайового внеску у розвиток інфраструктури населеного пункту та не є замовником будівництва в розумінні імперативних норм Закону і у неї відсутній обовязок укладати договір про пайову участь та сплачувати пайовий внесок.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 27.01.2016 р. у справі № 908/4000/15.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

В постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) та в розясненнях президії Вищого арбітражного суду України № 02-5/215 від 01.04.1994 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних з відшкодуванням шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) зазначається, що шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.

Судом не встановлений факт протиправної поведінки відповідача під час здійснення реконструкції обєкту щодо неповідомлення виконавчого органу міської ради, місцевої державної адміністрації за місцезнаходженням обєкта будівництва про початок виконання будівельних робіт; відповідачем забудови нової земельної ділянки не здійснювалося, реконструкції будівлі із виходом за межі існуючого фундаменту також; судом зясовано про відсутність обовязку щодо участі відповідача у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, визначеного ст. 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та, як наслідок, необхідність перерахування позивачу коштів (пайова участь); вина в діях відповідача відсутня, як і причинний звязок між поведінкою відповідача та збитками позивача.

Відповідно до приписів ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, позивачем не доведено наявності в діях відповідача елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення збитків в розмірі 5000,00 грн.

Доводи відповідача знайшли документальне та нормативне підтвердження, прийняті судом до уваги.

З урахуванням викладеного суд відмовляє в задоволенні позову.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 18 березня 2016 р.

Суддя В.В. Носівець