ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2016р. Справа№ 914/420/16

За позовом: Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрсвіт 2008», м. Львів,

про: відшкодування шкоди в сумі 44 849,53 грн.

Суддя М. Синчук

при секретарі О. Гринчишин

За участю представників:

позивача: ОСОБА_1 довіреність б/н від 23.12.15р.;

відповідача: не зявився.

Представнику позивача розяснено права та обовязки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрсвіт 2008» про відшкодування шкоди в сумі 44 849,53 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача в порядку регресу 44 849,53 грн., виплачених позивачем потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою суду від 17.02.2016 р. провадження у справі порушено, позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 29.02.2016 р. В судовому засіданні 29.02.2016 р. розгляд справи відкладено на 09.03.2016 р.

В судове засідання 09.03.2016 р. представник позивача зявився, надав пояснення по справі, позовні вимоги підтримав.

В судове засідання 09.03.2016 р. представник відповідача повторно не зявився, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом, причин неприбуття в судове засідання не повідомив, вимог ухвали суду від 17.02.2016 р. не виконав.

Відповідно до ч.3 ст.22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до п.3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки про місце, час та дату розгляду справи останній повідомлений належно, проте не скористався правами передбаченими діючим господарським процесуальним законодавством, а також в матеріалах справи достатньо необхідних господарському суду документів для прийняття обґрунтованого та правомірного рішення.

Згідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

06 жовтня 2014 року Приватне акціонерне товариство „ПРОСТО-страхування (позивач у справі) та КБП «Карпатбуд» уклали договір, поліс № АІ/4012976 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу „ГАЗ 5312, реєстраційний номер НОМЕР_1. (а/с 9)

17 грудня 2014 року в м. Львів на вул. Кульпарівській відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП). Учасниками даної пригоди були: автомобіль „Opel Combo, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2, яким керував ОСОБА_3 та застрахований автомобіль „ГАЗ 5312, реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4., що відображено у Протоколі про адміністративне правопорушення серія АП1 №818143 від 17.12.2015 р. (а/с 15)

Відповідно до Постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 15.01.2015 р., дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_4, який керуючи транспортним засобом марки „ГАЗ 5312, реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснив зіткнення з автомобілем марки автомобіль марки „Opel Combo, реєстраційний номер НОМЕР_2, чим порушив п. 10.1. ПДР України. (а/с 14)

18 грудня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до AT «ПРОСТО-страхування» із повідомленням про настання страхового випадку. (а/с 10)

Згідно з Звітом № 1998/14 про оцінку транспортного засобу від 23 грудня 2014 р., внаслідок ДТП автомобіль „Opel Combo, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2, зазнав матеріальної шкоди внаслідок пошкодження його власності, вартість матеріального збитку становить 100 140,99 грн. (а/с 17-22)

05 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернулась до AT «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. (а/с 48)

12 березня 2015 року було складено Страховий акт № 104521, відповідно до якого вартість страхового відшкодування склала 44 849,53 грн. (вартість матеріально збитку 45 359,53 грн. 510,00 грн. франшизи) (а/с 49)

Відповідно до виписки з ПАТ «ВТБ «БАНК» від 17 квітня 2015 року AT „ПРОСТО-страхування (позивач у справі) виплатило страхове відшкодування в розмірі 44 849,53 грн. (а/с 50)

Відповідно до наказу № 45 від 01 жовтня 2009 року ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Украсвіт 2008» на посаді водія. (а/с 51-52)

Відповідно до наказу № 8 від 01 жовтня 2014 року автомобіль „ГАЗ 5312, реєстраційний номер НОМЕР_1 був закріплений за водієм ОСОБА_4 (а/с 53)

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України: „Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до постанови Протоколу про адміністративне правопорушення серія АП1 № 818143 від 17 грудня 2014 року та Висновку щодо результатів медичного огляду з метою визначення стану алкогольного спяніння від 17 грудня 2014 року, ОСОБА_4 під час вчинення ДТП керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння чим порушив ст. 130 ч. 1 КУпАП. (а/с 15, 16)

Відповідно до ст. 27 Закону України „Про страхування до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

У відповідності до ст.355 ГК України обєкти страхування, види обовязкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються ЦК України, цим кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 3 частини 1 статті 980 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 17 грудня 2014 року в м. Львів на вул. Кульпарівській відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП). Учасниками даної пригоди були: автомобіль „Opel Combo, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2, яким керував ОСОБА_3 та застрахований автомобіль „ГАЗ 5312, реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4., що відображено у Протоколі про адміністративне правопорушення серія АП1 №818143 від 17.12.2015 р. (а/с 15)

Відповідно до Постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 15.01.2015 р., дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_4, який керуючи транспортним засобом марки „ГАЗ 5312, реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснив зіткнення з автомобілем марки автомобіль марки „Opel Combo, реєстраційний номер НОМЕР_2, чим порушив п. 10.1. ПДР України. (а/с 14)

18 грудня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до AT «ПРОСТО-страхування» із повідомленням про настання страхового випадку. (а/с 10)

05 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернулась до AT «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. (а/с 48)

12 березня 2015 року було складено Страховий акт № 104521, відповідно до якого вартість страхового відшкодування склала 44 849,53 грн. (а/с 49)

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" № 85/96-ВР від 07.03.1996р. до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до виписки з ПАТ «ВТБ «БАНК» від 17 квітня 2015 року AT „ПРОСТО-страхування (позивач у справі) виплатило страхове відшкодування розмірі 44 849,53 грн. (а/с 50)

Положеннями ч.1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України: „Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до постанови Протоколу про адміністративне правопорушення серія АП1 № 818143 від 17 грудня 2014 року та Висновку щодо результатів медичного огляду з метою визначення стану алкогольного спяніння від 17 грудня 2014 року, ОСОБА_4 під час вчинення ДТП керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння чим порушив ст. 130 ч. 1 КУпАП. (а/с 15, 16)

За змістом п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди України" від 27.03.1992 р. №6 джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до абзацу г) підп. 1.1. ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди не повідомив страховика протягом трьох робочих днів з дня настання ДТП.

Відповідно до наказу № 45 від 01 жовтня 2009 року ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Украсвіт 2008» на посаді водія. (а/с 51-52)

Відповідно до наказу № 8 від 01 жовтня 2014 року автомобіль „ГАЗ 5312, реєстраційний номер НОМЕР_1 був закріплений за водієм ОСОБА_4 (а/с 53)

Згідно вимог ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Таким чином, виплативши страхове відшкодування у визначеному розмірі, за договором страхування цивільно-правової відповідальності винної особи, позивач, в силу положень ст.ст. 993, 1166, 1172, 1194 ЦК України набув право регресного позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрсвіт 2008», з яким у трудових відносинах станом на час ДТП перебувала винна особа ОСОБА_4.

Доказів оплати відповідачем вказаної суми відшкодування, суду не надано.

Відповідно до частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача в порядку регресу суми страхового відшкодування, в розмірі 44 849,53 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 51, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрсвіт 2008» (адреса: 79044, м. Львів, вул. Княгині Ольги, 5В, ідентифікаційний код 36078557) на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» (адреса: 04050, м. Київ, вул. Герцена, буд. 10, ідентифікаційний код 24745673) 44 849,53 грн. страхового відшкодування, 1 378,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення підписано 14.03.2016 р.

Суддя Синчук М.М.