РІШЕННЯ

21 березня 2016 року Справа № 913/320/16

Провадження №15/913/320/16

За позовом Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ

до Державного підприємства Первомайськвугліля, м.Гірське Попаснянського району Луганської області

про стягнення 18650 грн 00 коп.

Суддя Смола С.В.

Секретар судового засідання Заєць С.І.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1 - юрисконсульт 2 категорії станції Синельникове-1 структурного підроздалу Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень регіональної філії Придніпровська залізниця ПАТ Українська залізниця, довіреність №2040 від 10.12.2015;

від відповідача представник не прибув.

С У Т Ь С П О Р У:

Публічне акціонерне товариство Українська залізниця звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до Державного підприємства Первомайськвугліля про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 18650 грн 00 коп.

Господарський суд зазначає, що у вступній частині позовної заяви зазначено, що позивачем є Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця. Водночас позов підписано представниками Публічного акціонерного товариства Українська залізниця ОСОБА_2 за довіреністю №2021 від 09.12.2015 та ОСОБА_3 за довіреністю №2034 від 10.12.2015, виданими безпосередньо Публічним акціонерним товариством Українська залізниця, з огляду на що суд вважає, що позивачем у справі є Публічне акціонерне товариство Українська залізниця.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 22.02.2016 було порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 09.03.2016.

Відповідач відзивом №01/4-1-107 від 04.03.2016, який отриманий судом на електронну адресу, підтвердив факт перевантаження вагону №68823020 на 3 т та просив суд максимально зменшити розмір штрафу.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 09.03.2016 розгляд справи відкладений на 21.03.2016.

Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст.22 Господарського процесуального кодексу України, не забезпечив участі повноважного представника у судовому засіданні, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 21.03.2016 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

16.08.2015 шахта Тошківська Державного підприємства Первомайськвугілля здійснила відправлення вагону №68823020 зі станції Светланово Донецької залізниці на станцію Красноармійськ Донецької залізниці одержувачу вантажу Публічному акціонерному товариству Центральна збагачувальна фабрика Комсомольська, згідно накладної №53581260. Вантаж вугілля камяне.

При прибутті вагону на станцію Чаплине Придніпровської залізниці, на підставі ст.24 Статуту залізниць залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої встановлено, що маса вантажу у вищезазначену вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній: в накладній №53581260 у вагоні №68823020 вказана маса вантажу 71000 кг, фактично встановлено, що маса вантажу складає 74000 кг, що є на 3000 кг більше, ніж зазначено у накладній та більше вантажопідйомності вагону. Вказані обставини засвідчені в актах загальної форми №1031 від 16.08.2015, №9215 від 16.08.2015, №1040 від 18.08.2015, №1047 від 18.08.2015 та комерційному акті РА №001921/29/117 від 18.08.2015.

Враховуючи різницю між масою вантажу, що вказана відправником у залізничній накладній (перевізному документі), та виявленою і засвідченою комерційним актом масою вантажу, позивач на підставі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України вбачає підстави для стягнення з відповідача штрафу за невірно зазначену у перевізному документі масу вантажу у пятикратному розмірі провізної плати за всю відстань перевезення, розмір якого становить 18650 грн 00 коп.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до положень ч.5 ст.307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями ч.2 ст.908, ст.920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями визначається транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобовязань.

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, з подальшими змінами, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем (ст.23 Статуту залізниць України).

Під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником (ст.37 Статуту залізниць України).

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначеній на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (ч.4 ст.52 Статуту залізниць України).

Відповідно до ч.2 ст.24 Статуту залізниць залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

18.08.2015 станцією Чаплине Придніпровської залізниці проведено переважування вантажу на вагонних вагах, який прибув у вагоні №68823020.

Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 за №644, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 0,5% маси всіх інших вантажів. Надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%.

В результаті переважування вантажу на станції Чаплине Придніпровської залізниці залізницею перевірена маса вантажу, що перевозився за залізничною накладною №53581260 у вагоні №68823020, відправником яких є шахта Тошківська Державного підприємства Первомайськвугілля, та виявлена невідповідність маси вантажу, зазначеної в перевізному документі, фактичній масі вантажу. Так, в накладній №53581260 у вагоні №68823020 вказана маса вантажу 71000 кг, фактично встановлено, що маса вантажу складає 74000 кг, що є на 3000 кг більше, ніж зазначено у накладній та більше вантажопідйомності вагону. Вказані обставини засвідчені в актах загальної форми №1031 від 16.08.2015, №9215 від 16.08.2015, №1040 від 18.08.2015, №1047 від 18.08.2015 та комерційному акті РА №001921/29/117 від 18.08.2015.

Відповідно до ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення обставин, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобовязана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу.

За обставинами виявленої у спірних відносинах невідповідності маси вантажу, зазначеної у перевізному документі, фактичній масі вантажу на станції Чаплине Придніпровської залізниці складені акти загальної форми №1031 від 16.08.2015, №9215 від 16.08.2015, №1040 від 18.08.2015, №1047 від 18.08.2015 та комерційний акт РА №001921/29/117 від 18.08.2015.

Пунктом 5.5. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за №765/19503), передбачено, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача, з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до пункту 27 Правил приймання вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати. У встановлений відсотковий показник входить не тільки природна втрата, а й граничне розходження у визначенні маси нетто (похибка вагів), а, отже, недостача маси вантажу, за які відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням такого граничного розходження.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Суд зазначає, що розходження визначення маси нетто, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній №53581260 у вагоні №68823020 71000 кг та масою, визначеною на станції призначення Чаплине Придніпровської залізниці - 74000, в даному випадку перевищує норму природної втрати та граничного розходження на 3000 кг, що дорівнює 4,22%, тобто перевищує норму, яка передбачена для вантажів такого типу 0,5%; Відповідно до ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній, у тому числі, масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що штраф стягується у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

З наведеного представником позивача в позовній заяві розрахунку вбачається, що розмір провізної плати за вагон №68823020 становить 3730 грн 00 коп., відповідно, пятикратний розмір провізної плати за вагон №68823020 складає - 18650 грн 00 коп.

Враховуючи викладені приписи законодавства та обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача штрафу.

Відносно клопотання відповідача, викладеного у відзиві на позову заяву, про зменшення розміру штрафу господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Приписами статті 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У пп.3.17.4 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції визначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен обєктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобовязання, причин неналежного виконання або невиконання зобовязання, незначності прострочення виконання або невиконання зобовязання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобовязання невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобовязання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Підпунктом 6.4 п.6 Розяснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 №04-5/601 Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею передбачено, що відповідно до статті 551 ЦК України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Стаття 233 ГК України також встановлює, що у разі якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Пункт 3 статті 83 ГПК надає суду право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання. Виходячи з цього, суди мають право при прийнятті рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи. Підстави та розмір зменшення стягуваного штрафу повинні бути мотивовані та обґрунтовані в рішенні суду.

Відповідачем в обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що Державне підприємство Первомайськвугілля є державним збитковим підприємством; що підприємство знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції та послався на приписи Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції №1669-VII від 02.09.2014.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ч.2 ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем в порушення вказаних приписів законодавства документально не підтверджено в даному випадку винятковості обставин для зменшення розміру штрафу, який заявлений до стягнення позивачем.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що має місце завантаження вагону на 3000 кг більше його вантажопідйомності, що значно впливає на безпеку руху.

З огляду на викладене у задоволенні вказаного клопотання слід відмовити.

Суд також приймає до уваги наступне.

Відповідно до Закону України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 утворено публічне акціонерне товариство Українська залізниця. Товариство утворено як публічне акціонерне, 100% акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовані шляхом злиття, згідно з додатком 1 до вищезазначеної постанови Кабінету Міністрів України, до якого, зокрема, включено ДП Придніпровська залізниця (ідентифікаційний код юридичної особи 01073828), якому належить право матеріальної вимоги до відповідача за заявленими позовними вимогами.

Підпунктом 4 пункту 5 цієї постанови зобовязано Міністерство інфраструктури вжити до 31.12.2015 заходів для припинення Укрзалізниці та підприємств, зазначених у додатку 1.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №735 затверджено статут Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, пунктом 2 якого визначено, що новостворене товариство є правонаступником усіх прав і обовязків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту, на базі яких воно утворене.

21.10.2015 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внесено запис за номером 1 060039 про проведення державної реєстрації юридичної особи Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (ідентифікаційний код юридичної особи 40075815).

Наказом Укрзалізниці № 512-Ц/од від 30.11.2015 Про деякі питання щодо реорганізації підприємств, установ залізничного транспорту визнано, що 30.11.2015 є датою закінчення господарської діяльності Державної адміністрації залізничного транспорту (Укрзалізниця) та підприємств і установ залізничного транспорту, які реорганізуються шляхом злиття, згідно з додатком-1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200.

Згідно до ст.25 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності субєкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобовязанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.6 ст.2 Закону України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування встановлено, що Публічне акціонерне товариство Українська залізниця є правонаступником всіх прав та обовязків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Таким чином, Публічне акціонерне товариство Українська залізниця є правонаступником Державного підприємства Придніпровська залізниця, а згідно з Положення про регіональну філію Придніпровська залізниця регіональна філія є структурною одиницею Публічного акціонерного товариства Українська залізниця без створення юридичної особи.

З огляду на викладене від Державного підприємства Придніпровська залізниця до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця перейшло право матеріальної вимоги за даним позовом, тому Публічне акціонерне товариство Українська залізниця є належним позивачем у справі.

Таким чином позов підлягає задоволенню повністю.

Судовий збір покладається на відповідача, згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства Українська залізниця до Державного підприємства Первомайськвугілля задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства Первомайськвугілля, вул.Куйбишева, б.21, м.Гірське Попаснянського району Луганської області, ідентифікаційний код 32320594, на користь Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, вул.Тверська, б.5, м.Київ, ідентифікаційний код 40075815, штраф за неправильно зазначену масу вантажу в сумі 18650 грн 00 коп., судовий збір у сумі 1378 грн 00 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.03.2016.

Суддя С.В. Смола