ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2016 р. Справа № 925/1707/15

Господарський суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Єфіменка В.В.,

з секретарем судового засідання Литвин М.О.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю,

від відповідача ОСОБА_2 за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області в м. Черкаси справу

за позовом приватного підприємства "Сігма", м. Умань, Черкаська область,

до приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Уманський тепличний комбінат", м. Умань, Черкаська область,

про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач заявив позов, в якому просив суд визнати за Приватним підприємством "Сігма" право власності на 1/20 частку складу готової продукції, який належить Приватно-орендному сільськогосподарському підприємству (далі - ПОСП) "Уманський тепличний комбінат" і розташований по вул. Деревянка, 26 в м. Умань, Черкаської області.

10.03.2016 від позивача надійшло клопотання із доповненням до позовних вимог в якому він просив суд визнати за позивачем по справі - приватним підприємством «Сігма» () право власності на 1/20 частку обєкта, право на частку якого не визнається відповідачем і іменується «нежитлова будівля для оптової реалізації сільськогосподарської продукції, площею 9334,3 кв.м.», яка розташована за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Дерев'янка, 26 та зареєстрована за відповідачем.

Доповнення вмотивовано тим, що позивачем при поданні позову та формуванні позовних вимог використовувалися дані тих документів, які були в наявності у нього на момент подання позову.

Відповідач відзиву на позов до суду не подав.

Представник відповідача в судовому засіданні доповненні позовні вимоги визнав. Доводи позивача про не проведення відповідачем розрахунків із позивачем, не оспорював.

Провадження у справі зупинялось у звязку із призначенням судової експертизи.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків.

Предметом спору є захист майнових прав субєкта інвестиційної діяльності на частку в обєкті інвестиційної діяльності.

Ст. 11 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України) закріплено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

- договори та інші правочини;

- інші юридичні факти.

Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Способи захисту цивільних прав та інтересів судом визначені в ст. 16 Цивільного кодексу України. За змістом ст. 16 ЦК України перелік способів захисту цивільних справ не ж вичерпним і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Конвенція про захист прав і основоположних свобод (та Протоколи до неї) є частиною національного законодавства України відповідно до ст. 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17.07.1997 №475/97-ВР. Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 (далі-Конвенція).

Ратифікувавши Конвенцію та протоколи до неї, держава передусім зобовязалася гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції та протоколах.

За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав і охоронюваних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції гарантує не лише право «мирно володіти», а й право власності в його традиційному розумінні.

Цивільний кодекс (далі-ЦК) України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема, поняття договору і свободу договору та формулює загальні вимоги до договорів, як різновиду право чинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 626 ЦК, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

11 червня 2007 року між позивачем по справі - приватним підприємством «Сігма» та відповідачем по справі - приватно-орендним сільськогосподарським підприємством «Уманський тепличний комбінат» було укладено Договір будівельного підряду №10/6 (далі - Договір №10/6) (а.с.17-21).

Відповідно до умов Договору №10/6 генеральний підрядник (Позивач) зобов'язувався виконати роботи по спорудженню складу готової продукції площею 9600 м. кв. та ввести його в експлуатацію, а саме (підготовка підвалин, влаштування фундаментів та каркасу, влаштування огороджуючи конструкцій стін та покрівлі, влаштування каналізації) на об'єкті Замовника (Відповідача), що розташований за адресою: вул. Дерев'янка, 26. м. Умань, Черкаської області, на підставі наданої Замовником проектної документації (а.с.17).

11 березня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду (інвестиційну) до Договору №10/6 (далі - Додаткова угода), яка набрала чинності з дати її підписання та діє до повного виконання Сторонами обов'язків, визначених Договором №10/6 та Додатковою угодою (а.с.24-25).

За змістом Додаткової угоди, її предметом є наступні умови:

1.5. У разі виявлення в процесі виконання робіт, перелік яких визначено Договором підряду №10/6 від 11 червня 2007 року, необхідності виконання додаткових робіт для повного спорудження складу готової продукції та введення його в експлуатацію, відповідно до п.1.1. Договору підряду, та у разі неможливості Замовника за власний кошт забезпечити Генерального підрядника необхідними для виробництва матеріалами та механізмами, оплатити вартість виконаних додаткових робіт, останній має право за рахунок власних коштів, в межах лімітів, встановлених даною Додатковою угодою, здійснити інвестицію - такі додаткові роботи та забезпечити матеріалами та механізмами, необхідними для виробництва.

1.6 Ліміти, в межах яких Генеральний підрядник/Інвестор має право, здійснити інвестицію - додаткові роботи та забезпечити матеріалами та механізмами, необхідними для виробництва, визначених в пункті 1.5. Додаткової угоди, становлять - до 900 000,00 гривень.

1.7 Визначення остаточної вартості інвестиції - додаткових робіт та вартості використаних матеріалів та механізмів, необхідних для виробництва здійснюється Сторонами після повного виконання Генеральним підрядником/Інвестором комплексу необхідних робіт на підставі актів виконаних робіт, підписаних Сторонами в порядку, визначеному Договором підряду.

1.8 Остаточні розрахунки між Замовником та Генеральним підрядником/Інвестором здійснюється у один з таких способів:

1.8.1. Замовник сплачує остаточну вартість інвестиції - додаткових робіт та вартість використаних матеріалів та механізмів, необхідних для виробництва, визначену відповідно до пункту 1.7. Додаткової угоди протягом 5-ти робочих днів з моменту підписання акту/останнього акту виконаних робіт.

1.8.2. У разі, якщо Замовник не виконає зобов'язання по сплаті, визначенні п.п.1.8.1. Додаткової угоди Генеральний підрядник/Інвестор після введення в експлуатацію об'єкта будівництва відповідно до Договору підряду, набуває права вимагати визнання за ним права власності на частку в такому об'єкті, пропорційну вартості (станом на день підписання актів виконаних робіт)здійснених ним інвестиції - додаткових робіт та вартість використаних матеріалів та механізмів, необхідних для виробництва, у будь-який незаборонений законом спосіб.

1.8.3.Замовник має переважне право перед іншими особами на придбання частки об'єкту інвестицій у Генерального підрядника/Інвестора, сплативши йому його вартість у розмірі вказаному у акті виконаних робіт.

1.8.4. У разі, якщо Замовник відмовляється в добровільному порядку реалізувати право Генерального підрядника/Інвестора, передбачене п.п.1.8.2. Додаткової угоди, останній уповноважений звернутися до компетентного суду України з позовом про визнання права власності протягом 10років з моменту введення об'єкта будівництва в експлуатацію до Замовника та/або іншої особи, яка буде власником об'єкта будівництва на момент такого звернення.

Аналізуючи зміст Додаткової угоди від 11.03.2008, суд приходить до висновку, що угода (правочин) відповідає засадам свободи договору закріпленим у ст. ст. 6, 627 ЦК України та законодавству, яке регламентує інвестиційну діяльність.

Суд приходить до висновку, що умови викладені в пп. 1.8- 1.8.4 Додаткової угоди повязують можливість виникнення (переходу) у позивача прав власності на частку в майні обєкта інвестиційної діяльності.

Відносини, що виникають при здійсненні інвестиційної діяльності в Україні регулюються, зокрема, Законом України «Про інвестиційну діяльність» від 18.09.1991 №1560-ХІІ (далі Закон №1560-ХІІ).

Аналіз цього закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії.

Статті 1, 2, 4, 5, 7, 9, 18, 20 Закону №1560- ХІІ, зокрема, містять такі положення

Інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект.

Такими цінностями, зокрема, можуть бути:

кошти, цільові банківські вклади, паї, акції та інші цінні папери (крім векселів);

рухоме та нерухоме майно (будинки, споруди, устаткування та інші матеріальні цінності);

сукупність технічних, технологічних, комерційних та інших знань, оформлених у вигляді технічної документації, навиків та виробничого досвіду, необхідних для організації того чи іншого виду виробництва, але не запатентованих ("ноу-хау");

права користування землею, водою, ресурсами, будинками, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права;

інші цінності.

Інвестиції у відтворення основних фондів і на приріст матеріально-виробничих запасів здійснюються у формі капітальних вкладень.

Інвестиційна діяльність, зокрема, здійснюється на основі:

інвестування, здійснюваного громадянами, недержавними підприємствами, господарськими асоціаціями, спілками і товариствами, а також громадськими і релігійними організаціями, іншими юридичними особами, заснованими на колективній власності;

Об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об'єкти власності, а також майнові права.

Забороняється інвестування в об'єкти, створення і використання яких не відповідає вимогам санітарно-гігієнічних, радіаційних, екологічних, архітектурних та інших норм, встановлених законодавством України, а також порушує права та інтереси громадян, юридичних осіб і держави, що охороняються законом.

Суб'єктами (інвесторами і учасниками) інвестиційної діяльності можуть бути громадяни і юридичні особи України та іноземних держав, а також держави.

Інвестори - суб'єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об'єкти інвестування.

Інвестори можуть виступати в ролі вкладників, кредиторів, покупців, а також виконувати функції будь-якого учасника інвестиційної діяльності.

За рішенням інвестора права володіння, користування і розпорядження інвестиціями, а також результатами їх здійснення можуть бути передані іншим громадянам та юридичним особам у порядку, встановленому законом. Взаємовідносини при такій передачі прав регулюються ними самостійно на основі договорів.

Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України.

Основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода).

Укладання договорів, вибір партнерів, визначення зобов'язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб'єктів інвестиційної діяльності.

Втручання державних органів та посадових осіб у реалізацію договірних відносин між суб'єктами інвестиційної діяльності зверх своєї компетенції не допускається.

Держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав і законних інтересів її суб'єктів.

Умови договорів, укладених між суб'єктами інвестиційної діяльності, зберігають свою чинність на весь строк дії цих договорів і у випадках, коли після їх укладення законодавством (крім податкового, митного та валютного законодавства, а також законодавства з питань ліцензування певних видів господарської діяльності) встановлено умови, що погіршують становище суб'єктів або обмежують їх права, якщо вони не дійшли згоди про зміну умов договору.

Державні органи та їх посадові особи не мають права втручатися в діяльність суб'єктів інвестиційної діяльності, крім випадків, коли таке втручання допускається чинним законодавством і здійснюється в межах компетенції цих органів та посадових осіб.

Ніхто не має права обмежувати права інвесторів у виборі об'єктів інвестування, за винятком випадків, передбачених цим Законом.

У разі прийняття державними або іншими органами актів, що порушують права інвесторів і учасників інвестиційної діяльності, збитки, завдані суб'єктам інвестиційної діяльності, підлягають відшкодуванню у повному обсязі цими органами. Спори про відшкодування збитків розв'язуються судом.

При недодержанні договірних зобов'язань суб'єкти інвестиційної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, передбачену законодавством України і укладеними договорами.

Сплата штрафів і неустойок за порушення умов договорів, а також відшкодування завданих збитків не звільняють винну сторону від виконання зобов'язань, якщо інше не передбачено законом або договором.

За приписами статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Із матеріалів справи вбачається, що обєктом інвестиційної діяльності є склад готової продукції розташований в м. Умань по вул. Деревянка, 26, який під назвою «Крите приміщення для оптової реалізації сільськогосподарської продукції» було прийнято в експлуатацію.

Приватним підприємством «Сігма» за рахунок власних коштів в розмірі 716 542,00 грн., що відповідає лімітам, встановленим Додатковою угодою, було здійснено інвестицію у вигляді проведення додаткових робіт, необхідних для завершення будівництва складу готової продукції. Внаслідок здійснення такої інвестиції було побудовано та згодом введено в експлуатацію об'єкт нерухомості - склад готової продукції розташований у м. Умань, Черкаської області, по вул. Дерев'янка, 26.

Факт виконання інвестиційних зобовязань відповідачем по суті не оспорюється і підтверджується, дослідженими в судовому Актами приймання виконаних робіт за серпень, вересень, жовтень, листопад 2007 року та за червень 2008 року (а.с.26-34).

Суд бере до уваги, що на час взаємовідносин сторін діяв Закон України «Про планування і забудову територій» від 20.04.2000, стаття 30-1 якого передбачала прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів приймальними комісіями.

Із дослідженого в судовому засіданні Акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта від 26.12.2008 (далі-Акт) вбачається, що будівництво обєкта «Крите приміщення для оптової реалізації сільськогосподарської продукції» розташованого в м. Умань, Черкаської області по вул. Деревянка, №26 здійснено генеральним підрядником ПП «Сігма»,який виконував всі будівельно - монтажні роботи в терміни: початок робіт V-2008 р.; закінчення робіт ХІІ - 2008 р.

Акт приймання в експлуатацію затверджено розпорядженням Уманської райдержадміністрації від 26.12.2008 №530 і зареєстровано Інспекцією ДАБК у Черкаській області 29.12.2008 за №1162 (а.с.39-42).

Суд приходить до висновку, що Акти приймання виконаних робіт та Акт приймання в експлуатацію є належними допустимими доказами, які підтверджують факт виконання позивачем інвестиційних зобовязань та його права, як інвестора на володіння, користування і розпорядження обєктами та результатами інвестиції.

Суд приходить до висновку, що обставини спору в цілому надають позивачу право на самостійний майновий інтерес, що захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Розмір та вид інвестицій, внесених позивачем, відповідач не оспорює.

В судовому засіданні зясовано, що на обєкт інвестиції в частині інших нежитлових будівель та споруд 29.12.2008 було видано Свідоцтво про право власності (далі-Свідоцтво).

Із дослідженого в судовому засіданні Свідоцтва про право власності від 29.12.2008 серії САС №2890 виданого виконавчим комітетом Паланської сільської ради (далі-виконком) на підставі рішення виконкому від 26.12.2008 №104 вбачається, що за ПОСП «Уманський тепличний комбінат» на праві приватної власності зареєстровані нежитлові будівлі та споруди із часткою 1/1 (а.с.97).

Вищеназване Свідоцтво суд оцінює критично.

Свідоцтво є лише доказом того, що відповідач не виконав своїх зобовязань зафіксованих у правочині (Додатковій угоді від 11.03.2008) та оформив титул власника на обєкт інвестиції на одну особу - на ПОСП «Уманський тепличний комбінат» із часткою 1/1.

Відтак, суд приходить до висновку, що майнові права позивача порушені відповідачем.

Представники сторін у судовому засіданні пояснили, що вказана в Свідоцтві «нежитлова будівля для оптової реалізації сільськогосподарської продукції, Ю, 9334,3 кв. м.» є тим самим обєктом інвестиційної діяльності відносно якого виник спір про частки.

Суд приходить до висновку, що сторони не досягли згоди щодо розподілу часток у спільній власності - обєкті інвестиційної діяльності розташованої по вул. Деревянка, 26, у м. Умань, Черкаської області.

Відтак, право на визнання за субєктом інвестиційної діяльності на часту в обєкті інвестиційної діяльності, визначену правочином від 11.03.2008, має бути захищено судом.

Розмір частки обєкта інвестиційної діяльності, на яку претендує позивач 1/20, представник відповідача в судовому засіданні визнав.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання права власності на 1/20 частку в обєкті інвестиційної діяльності - нежитловій будівлі площею 9334,3 кв. м. вказаній в Свідоцтві про право власності на імя позивача підлягає до задоволення.

Суд враховує, що вирішивши спір про частки в обєкті інвестиційної діяльності і виділивши їх в натурі, сторони мають оформити на них право власності відповідно до законодавства, яке регламентує державну реєстрацію речових прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 10748 грн. 13 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за приватним підприємством «Сігма» код 31756648, вул. Артема, 88, м. Умань право власності на 1/20 частку нежитлової будівлі вказаної у Свідоцтві про право власності виданому 29.12.2008 виконавчим комітетом Паланської сільської ради (серія САС №289073) на підставі рішення від 26.12.2008 № 104, як:

нежитлова будівля для оптової реалізації сільськогосподарської продукції, «Ю, 9334,3 кв. м., що розташована в м. Умань, Черкаської області вул. Деревянка, 26».

Стягнути 10748 грн. 13 коп. витрат по сплаті судового збору із приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Уманський тепличний комбінат» (код 02779234, вул. Деревянка, 26, м. Умань, Черкаська область, 20300) на користь приватного підприємства «Сігма» (код 31756648, вул. Артема, 88, м. Умань, Черкаська область, 20300).

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 денного строку з дня складення повного тексту рішення.

Повне рішення складено 14.03.2016.

Суддя В.В.Єфіменко