РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2016Справа №910/32736/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Кіровоградавтотранс"

до Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Савченко Л.А.

від відповідача: Волосович С.К.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Публічне акціонерне товариство "Кіровоградавтотранс" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (далі-відповідач або АМК) про визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України № 603-р від 01.12.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюване рішення АМК підлягає визнанню недійсним, оскільки хибне трактування відповідачем передачі в оренду частини нежитлового приміщення, як передачі в оренду активів у вигляді цілісного майнового комплексу - автобусної станції, призвело до помилкового висновку про порушення пункту 12 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та накладення штрафу.

Крім того, разом з позовною вимогою про визнання недійсним рішення АМК, позивачем заявлено клопотання про зупинення дії рішення АМК №603-р від 01.12.2015 до винесення рішення господарським судом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2015 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 21.01.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати певні документи.

15.01.2016 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав відзив на позов, в якому проти позову заперечив та пояснив, що рішення АМК було прийнято з правильним застосуванням норм права, а також з повним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи.

У судовому засіданні 21.01.2016, 22.02.2016 та 10.03.2016 судом оголошувалася перерва до 22.02.2016 та 10.03.2016 відповідно, у порядку ст. 77 ГПК України.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 10.03.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2015 Антимонопольним комітетом України прийнято рішення № 603-р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", яким визнано, що Публічне акціонерне товариство «Кіровоградавтотранс» вчинило порушення, передбачене пунктом 12 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді здійснення концентрації шляхом одержання з 01.01.2011 р. в оренду активів у вигляді цілісного майнового комплексу - автобусної станції, що знаходиться за адресою: пр.-т. Правди 1, м. Кіровоград та належить ТОВ «Домініон-Кіровоград», без отримання відповідного дозволу органів Антимонопольного комітету України, наявність якого необхідна.

За порушення, вказане в пункті 1 рішення АМК, накладено на ПАТ «Кіровоградавтотранс» штраф у розмірі 22 811 (двадцять дві тисячі вісімсот одинадцять) гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає:

- предметом договору оренди частини нежитлового приміщення №1 від 01.01.2011 між ВАТ «Кіровоградавтотранс» та ТОВ «Домініон-Кіровоград» була оренда частини нежитлового приміщення, яка не є цілісним майновим комплексом та/або структурним підрозділом суб'єкта господарювання;

- ВАТ «Кіровоградавтотранс» за підсумками 2010 року було єдиним суб'єктом господарювання, яке надавало автостанційні послуги пасажирам та автомобільним перевізникам в межах м. Кіровоград;

- ТОВ «Домініон-Кіровоград» ніколи не мало активів у вигляді автобусної станції та не могло передавати в оренду активи - цілісний майновий комплекс - автобусну станцію;

- дії ВАТ «Кіровоградавтотранс» та ТОВ «Домініон-Кіровоград» не підпадали під дію підпункту «а» пункту 2 частини 2 статті 22 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Крім того, відповідачем невірно застосовано визначення «цілісний майновий комплекс» до частини нежитлового приміщення (633,23 м2).

Тому, на думку ПАТ «Кіровоградавтотранс», з наведених вище підстав спірне рішення відповідача підлягає визнанню недійсним.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Антимонопольний комітет України є державним органом зі спеціальним статусом та відповідно до частини першої статті 22 зазначеного Закону, розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України є обов'язковими для виконання у визначені ними строки.

Відповідно до ст. 3 "Про Антимонопольний комітет України", одними з основних завдань Антимонопольного комітету України, в тому числі є: здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції та запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, органи Антимонопольного комітету України мають, в тому числі, повноваження перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно - господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та, під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції", законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції", розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Положеннями статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: - неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; - недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; - невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; - порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Так, у спірному рішенні № 603-р від 01.12.2015 відповідачем було встановлено наступне.

Відповідно до договору оренди частини нежитлового приміщення від 01.01.2011 № 1, укладеного між ТОВ «Домініон-Кіровоград» та ПАТ «Кіровоградавтотранс», Акта приймання-передачі нежитлового приміщення, що був підписаний 01.01.2011, ПАТ «Кіровоградавтотранс» одержало в оренду активи - автобусну станцію, яка належить ТОВ «Домініон-Кіровоград» і знаходиться за адресою: просп. Правди, 1, м. Кіровоград (Автостанція № 2),

Розділом 1 договору визначено, що орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове користування за плату частину нежитлового приміщення, що розташоване в місті Кіровограді на проспекті Правди, будинок 1 (Автостанція № 2), загальною площею 633,24 кв. метри (далі - Об'єкт оренди);

Об'єкт, що орендується, являє собою частину приміщення площею 633,24 кв. метри, що розташоване в нежитловій будівлі автовокзалу літера «А-А3а1а2» на інвентарному плані ОКП «Кіровоградське ООБТІ», яке знаходиться за адресою: просп. Правди, 1, м. Кіровоград (Автостанція № 2).

За висновком АМК, відповідні показники учасників концентрації за підсумками 2010 року перевищували порогові значення, визначені пунктом 2 частини першої статті 24 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за критерієм «частка на ринку», а саме: ПАТ «Кіровоградавтотранс» було єдиним суб'єктом господарювання, який надавав автостанційні послуги пасажирам та автомобільним перевізникам у межах міста Кіровограда через власну автостанцію, що розташована за адресою: шосе Олександрійське, 1, м. Кіровоград.

Отже, одержання ПАТ «Кіровоградавтотранс» у січні 2011 року в оренду активів у вигляді цілісного майнового комплексу - автобусної станції (Автостанція № 2), що знаходиться за адресою: просп. Правди, 1, м. Кіровоград та належить ТОВ «Домініон- Кіровоград», потребувало попереднього отримання дозволу органів Антимонопольного комітету України.

При цьому, відповідачем зазначено, що одержання ПАТ «Кіровоградавтотранс» в оренду активів у вигляді цілісного майнового комплексу - автобусної станції (Автостанція № 2), що знаходиться за адресою: просп. Правди, 1, м. Кіровоград та належить ТОВ «Домініон-Кіровоград», є порушенням, передбаченим пунктом 12 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Разом з тим, як вказано у рішенні АМК, підтвердженням того, що активи, які одержало ПАТ «Кіровоградавтотранс», призначені для надання автостанційних послуг, є свідоцтво про атестацію Автостанції №2 від 21 листопада 2013 року № 0074 та паспорт Кіровоградської автостанції №2. Відповідно до паспорта Автостанція № 2 була побудована у 1962 році, площа приміщення становить 633,24 кв. метри, кількість квиткових кас - 5, кількість облаштованих місць для сидіння пасажирів з метою очікування - 85, загальна кількість платформ для прибуття, відправлення автобусів - 10, кількість машино-місць для відстою автобусів - 12, кількість машино-місць для стоянки легкових таксомоторів - 14.

Однак, суд не погоджується з наведеними вище висновками Антимонопольного комітету України, що викладені у спірному рішенні, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист економічної конкуренції», концентрацією визнається: 1) злиття суб'єктів господарювання або приєднання одного суб'єкта господарювання до іншого; 2) набуття безпосередньо або через інших осіб контролю одним або кількома суб'єктами господарювання над одним або кількома суб'єктами господарювання чи частинами суб'єктів господарювання, зокрема, шляхом:

а) безпосереднього або опосередкованого придбання, набуття у власність іншим способом активів у вигляді цілісного майнового комплексу або структурного підрозділу суб'єкта господарювання, одержання в управління, оренду, лізинг, концесію чи набуття в інший спосіб права користування активами у вигляді цілісного майнового комплексу або структурного підрозділу суб'єкта господарювання, в тому числі придбання активів суб'єкта господарювання, що ліквідується;

б) призначення або обрання на посаду керівника, заступника керівника спостережної ради, правління, іншого наглядового чи виконавчого органу суб'єкта господарювання особи, яка вже обіймає одну чи кілька з перелічених посад в інших суб'єктах господарювання, або створення ситуації, при якій більше половини посад членів спостережної ради, правління, інших наглядових чи виконавчих органів двох чи більше суб'єктів господарювання обіймають одні й ті самі особи;

3) створення суб'єкта господарювання двома і більше суб'єктами господарювання, який протягом тривалого періоду буде самостійно здійснювати господарську діяльність, але при цьому таке створення не призводить до координації конкурентної поведінки між суб'єктами господарювання, що створили цей суб'єкт господарювання, або між ними та новоствореним суб'єктом господарювання.

4) безпосереднє або опосередковане придбання, набуття у власність іншим способом чи одержання в управління часток (акцій, паїв), що забезпечує досягнення чи перевищення 25 або 50 відсотків голосів у вищому органі управління відповідного суб'єкта господарювання.

В свою чергу, визначення поняття контролю дає стаття 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за якою контроль - вирішальний вплив однієї чи декількох пов'язаних юридичних та/або фізичних осіб на господарську діяльність суб'єкта господарювання чи його частини, який здійснюється безпосередньо або через інших осіб, зокрема завдяки: праву володіння чи користування всіма активами чи їх значною частиною; праву, яке забезпечує вирішальний вплив на формування складу, результати голосування та рішення органів управління суб'єкта господарювання; укладенню договорів і контрактів, які дають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обов'язкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління суб'єкта господарювання; заміщенню посади керівника, заступника керівника спостережної ради, правління, іншого наглядового чи виконавчого органу суб'єкта господарювання особою, яка вже обіймає одну чи кілька із зазначених посад в інших суб'єктах господарювання; обійманню більше половини посад членів спостережної ради, правління, інших наглядових чи виконавчих органів суб'єкта господарювання особами, які вже обіймають одну чи кілька із зазначених посад в іншому суб'єкті господарювання. Пов'язаними особами є юридичні та/або фізичні особи, які спільно або узгоджено здійснюють господарську діяльність, у тому числі спільно або узгоджено чинять вплив на господарську діяльність суб'єкта господарювання. Зокрема, пов'язаними фізичними особами вважаються такі, які є подружжям, батьками та дітьми, братами та (або) сестрами.

Як передбачено частиною 1 статті 22 Закону України «Про захист економічної конкуренції», з метою запобігання монополізації товарних ринків, зловживання монопольним (домінуючим) становищем, обмеження конкуренції органи Антимонопольного комітету України здійснюють державний контроль за концентрацією суб'єктів господарювання.

Тобто, головною підставою для проведення органами Антимонопольного комітету України державного контролю за концентрацією суб'єктів господарювання, є проведення суб'єктами господарювання господарських операцій, що монополізують товарний ринок, зловживають монопольним (домінуючим) становищем, обмежують конкуренцію на товарному ринку, а такі суб'єкти господарювання відповідно мають здійснювати діяльність в межах одного товарного ринку.

Як вбачається з витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом економічної діяльності ПАТ «Кіровоградавтотранс» є «Допоміжне обслуговування наземного транспорту», код КВЕД 52.21.

Водночас, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом економічної діяльності ТОВ «Домініон-Кіровоград» є «Будівництво житлових і нежитлових будівель», код КВЕД 41.20.

Таким чином, ВАТ «Кіровоградавтотранс» та ТОВ «Домініон-Кіровоград» станом на 2011 рік не проводили однакового виду економічної діяльності в межах одного товарного ринку - надання автостанційніх послуг пасажирам та автомобільним перевізникам в межах м. Кіровоград.

Крім того, суд відзначає, що саме АМК у спірному рішенні дійшов висновку, що ВАТ «Кіровоградавтотранс» за підсумками 2010 року було єдиним суб'єктом господарювання, яке надавало автостанційні послуги пасажирам та автомобільним перевізникам в межах м. Кіровоград.

Доказів того, що ТОВ «Домініон-Кіровоград» здійснювало надання послуг пасажирам та автомобільним перевізникам в межах м. Кіровоград до матеріалів справи сторонами не надано.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автостанція - споруда або комплекс будівель, споруд, стоянок та під'їздів для прийняття, відправлення, управління рухом автобусів та обслуговування пасажирів.

Так, діяльність автостанцій у 2011 році регулювалася відповідним Порядком регулювання діяльності автостанцій, що затверджений Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 27 вересня 2010 року N 700 (надалі - Порядок №700).

Згідно пункту 1.3.-1.4. вказаного порядку, умовою функціонування автостанції як суб'єкта надання автостанційних послуг є наявність свідоцтва про атестацію.

Відкриття автостанції передбачає:

- розроблення та затвердження власником автостанції (далі - власник) паспорта автостанції;

- проведення за зверненням власника до Державтотрансадміністрації обстеження автостанції;

- включення автостанції до переліку атестованих автостанцій, який ведеться Державтотрансадміністрацією;

- видачу свідоцтва про атестацію автостанції.

Як вбачається з матеріалів справи, частина нежитлового приміщення площею 633,24 м2 за адресою: м. Кіровоград, пр.-т. Правди, буд. 1, отримала свідоцтво про атестацію автостанції лише 14.06.2011, тобто значно пізніше, ніж було укладено угоду про оренди частини нежитлового приміщення №1 від 01.01.2011 між ВАТ «Кіровоградавтотранс» та ТОВ «Домініон-Кіровоград».

Докази того, що частина нежитлового приміщення площею 633,24 м2 за адресою: м. Кіровоград, пр.-т. Правди, буд. 1 проходила атестацію та мала, зокрема, відповідну атестацію станом на 01.01.2011 у відповідності з Порядком №700, в матеріалах справи не містяться.

Таким чином, суд приходить до висновку, що частина нежитлового приміщення площею 633,24 м2 за адресою: м. Кіровоград, пр.-т. Правди, буд. 1, що була отримана позивачем в оренду на підставі договору оренди частини нежитлового приміщення №1 від 01.01.2011 станом на 01.01.2011, не була об'єктом надання автостанційних послуг.

За таких обставин, висновок АМК, що активи, які одержало ПАТ «Кіровоградавтотранс», призначені для надання автостанційних послуг, не відповідають дійсності та не підтверджуються належними доказами.

Разом з тим, суд відзначає, що свідоцтво про атестацію Автостанції №2 від 21 листопада 2013 року № 0074 та паспорт Кіровоградської автостанції №2 видавалися саме Товариству з обмеженою відповідальністю «Кіровоградавтотранс».

Крім того, в матеріалах справи міститься угода від 02.09.2013 про розірвання договору оренди частини нежитлового приміщення №1 від 01.01.2011.

Тому зазначені висновки відповідача, що викладені у спірному рішенні не відповідають матеріалам справи.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що ТОВ «Домініон-Кіровоград» не здійснювало у 2011 році діяльності з надання автостанційних послуг в межах товарного ринку м. Кіровоград, а частина нежитлового приміщення площею 633,24 м2 за адресою: м. Кіровоград, пр.-т. Правди, буд. 1, не була об'єктом надання автостанційних послуг, дії суб'єктів господарювання, які були предметом розслідування у спірному рішенні, не могли розцінюватися відповідачем як концентрація, та жодним чином такі дії не монополізують товарний ринок чи обмежують конкуренцію на товарному ринку.

Тому дії ВАТ «Кіровоградавтотранс» та ТОВ «Домініон-Кіровоград» по укладенню договору оренди частини нежитлового приміщення №1 від 01.01.2011 р. не потребували попереднього отримання дозволу органів Антимонопольного комітету України та не є порушенням, передбаченим пунктом 12 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Антимонопольний комітет України під час розгляду справи неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до невідповідності висновків, викладених у спірному рішенні, обставинам справи, а відтак, суд визнає обґрунтованою вимогу позивача про визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України № 603-р від 01.12.2015.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Кіровоградавтотранс" задовольнити.

2. Визнати недійсним рішення Антимонопольного комітету України № 603-р від 01.12.2015.

3. Стягнути з Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, ідентифікаційний код - 00032767) на користь Публічного акціонерного товариства "Кіровоградавтотранс" (25015, м. Кіровоград, Шосе Олександрівське, буд. 1, ідентифікаційний код - 03117369) 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 15.03.2016.

Суддя Бондарчук В.В.