РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2016Справа №910/163/16
За позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ-ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ»

до Державного підприємства «УКРШАХТГІДРОЗАХИСТ»

про стягнення 742 635,65 грн.

Суддя В.О. Демидов

Представники сторін:

від позивача Єпішев О.В. (дов. №84 від 31.12.2015);

від відповідача Лукяненко О.В. (дов. №1-7-66 від 25.02.2016);

встановив :

04.01.2016 Публічне акціонерне товариство «ДТЕК ПЕМ-ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ» звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Державного підприємства «УКРШАХТГІДРОЗАХИСТ» про стягнення боргу за активну електроенергію у розмірі 736 431,89 грн., та боргу за реактивну електроенергію у розмірі 6 203,76 грн., спожиту за період лютий, березень 2013 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повноти та своєчасності оплати вартості спожитої електричної енергії згідно умов договору на постачання електричної енергії №373пр/147/07 від 20.03.2007.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.01.2016 порушено провадження по справі №910/163/16, розгляд справи призначено на 26.01.2016.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 26.01.2016 у зв'язку із неявкою представників сторін, враховуючи подане представником відповідача клопотання про відкладення розгляду справи, а також необхідність витребування додаткових доказів, розгляд справи відкладено на 01.03.2016.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 01.03.2016 продовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд справи на 15.03.2016; витребувано у позивача оригінали доданих до позовної заяви документів (для огляду), договір про закупівлю за державні кошти №373пр/147/04 від 09.01.2013 та всіх додатків до нього, оригінали актів прийому-передачі товарної продукції за лютий, березень 2013 року та письмові пояснення щодо актів прийому-передачі товарної продукції за лютий, березень 2013 року.

11.03.2016 від представника позивача через загальний відділ діловодства суду надійшли письмові пояснення, в яких останній зазначав, що з моменту укладання договору між сторонами були підписані додаткові угоди, у тому числі обсяги постачання електричної енергії споживачу на 2013 рік, а протягом жовтня, листопада, грудня 2014 року між ними були підписані акти прийняття-передавання товарної продукції, що також свідчить про дію договору у спірний період часу. Також вказав, що у 2013 році здійснення господарської діяльності позивача, в тому числі постачання електричної енергії відповідачу, проводилося в містах, де зараз проходить активна фаза АТО і частина документів знаходиться в зоні проведення АТО, а тому надати оригінали вказаних документів не має можливості.

Письмовим відзивом на позовну заяву від 11.03.2016 №1-7-90 відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у позові, посилаючись на те, що правовою підставою для виконання зобов'язань по сплаті за спожиту електроенергію за вказаний період був договір про закупівлю товарів робіт або послуг №373пр/147/04 від 09.01.2013. Крім того зазначав, що у відповідача також відсутній оригінал договору ПЕЕ, оскільки вся первинна документація знаходиться в м. Макіївка і на даний час не має можливості її отримати у зв'язку із проведенням на вказаній території АТО, а особа, яка укладала та підписувала договір ОСОБА_3, а також головний енергетик ОСОБА_4 - на даний час на підприємстві не працюють, а тому відповідач не може підтвердити факт укладання та підписання спірного договору та додатків до нього.

У судовому засіданні 15.03.2016 оголошено перерву на 17.03.2016.

У судове засідання 17.03.2016 з'явилися представники сторін, надали пояснення по суті справи.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 17.03.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

20.03.2007 між Публічним акціонерним товариством «ДТЕК ПЕМ-ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ» (згідно з додатковою угодою від 01.06.2011) (далі - позивач, постачальник) та Державним підприємством «УКРШАХТГІДРОЗАХИСТ» (далі - відповідач, споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії №373пр/147/07 (далі - договір), за умовами п. 1.1. якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до нього, що є його невід'ємними частинами. Точка продажу електричної енергії визначена відповідно додатку «Однолінійна схема надання доступу до місцевої (локальної) електромережі».

Під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ) (п. 2.1 договору).

Відповідно до п.2.2.2 договору постачальник електричної енергії зобов'язується постачати споживачу електроенергію в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (додаток «Договірна величина споживання електричної енергії споживачу та субспоживачам»), а споживач зобов'язувався дотримуватися режиму споживання електричної енергії (п. 2.3.2 договору) та оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків «Порядок розрахунків» та «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» (п.2.3.3 договору).

До того ж, як встановлено п.2.3.4 договору споживач електричної енергії зобов'язаний здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника електричної енергії та електроустановками споживача, знімати на надавати постачальнику відомості про показання розрахункових приладів обліку згідно з додатками «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії», «Порядок розрахунків», «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Пунктом 6.33 ПКЕЕ, затверджених постановою НКРЕ від 17.10.2005 № 910 (зі змінами) встановлено, що величина плати за перетікання реактивної електроенергії на межі розділу електромереж визначається електропередавальною організацією відповідно до Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 17.01.2002 №19 та визначається у відповідному договорі між електропередавальною організацією та споживачем, електроустановки якого приєднані до електричних мереж електропередавальної організації.

Згідно з п. 1.1 додатку № 2 до договору тривалість розрахункового періоду - місяць. Дата початку розрахункового періоду 01 число місяця.

Пунктом 2.1 додатку № 2 до договору сторони погодили, що 01 числа щомісячно постачальник згідно з умовами цього додатку визначає обсяги та розраховує вартість спожитої споживачем активної електроенергії та послуг за перетікання реактивної електроенергії за розрахунковий період, оформлює зі свого боку та надає споживачу такі документи: акт звірки обсягів корисного відпуску електроенергії за тарифами, диференційованими за зонами доби; рахунки згідно з умовами цього додатку; акт про прийняття-передавання обсягу електроенергії; акт звірки між постачальником та споживачем.

01 числа щомісячно споживач направляє уповноваженого представника у відділ розрахунків з юридичними особами постачальника для одержання від постачальника документів, рахунків згідно п. п. 2.1, 2.2 цього додатку (п. 2.4 додатку № 2 до договору).

За умовами п.3.2 додатку № 2 до договору споживач здійснює оплату отриманих від постачальника рахунків за спожиту активну електроенергію самостійно, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника у наступні терміни та в наступних розмірах:

- до 05 числа поточного місяця сплачує суму за фактично спожиту в звітному розрахунковому періоді активну електроенергію з урахуванням сум планових рахунків; до 05 числа поточного місяця здійснює оплату поточного споживання електроенергії у розмірі 100% від суми одержаного планового рахунку.

Відповідно до п. 5.4 додатку № 2 до договору споживач після отримання рахунків згідно п. 5.2, 5.3 цього додатку у 5-ти денний термін з дати отримання рахунку сплачує (з урахуванням ПДВ) суму у розмірі перерахованої вартості послуг за перетікання реактивної електроенергії шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Додатковою угодою від 20.12.2012 до договору сторони продовжили термін дії договору, передбачений п. 9.4 договору, до 20.12.2013 по водоотливному комплексу з заглибними насосами в скиповому стволі шахти «№9 Капітальна» та по водоотливному комплексу з заглибними насосами в скиповому стволі шахти « 6 Красная Звезда».

Відповідно до абз.4 п.6.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ №28 від 31.07.1996 (в редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005 № 910 із змінами) (далі - Правила) обсяги електричної енергії, які підлягають оплаті, мають визначатися відповідно до даних розрахункового обліку електричної енергії про її фактичне споживання. Пунктом 6.11 ПКЕЕ передбачено також, що остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених цими Правилами.

Крім того, 09.01.2013 між сторонами укладено договір №5/13/147/04 про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти, відповідно до п.1.1 якого учасник зобов'язується у 2013 році поставити замовникові електричну енергію (як різновид товару) для забезпечення потреб електроустановок замовника, а замовник - прийняти і оплатити вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору та конкретизацією умов згідно договору про постачання електричної енергії від 20.03.2007 №147/07, який є невід'ємним додатком до цього договору.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач посилався на те, що в порушення даних договірних зобов'язань споживачем своєчасно не проводилися розрахунки за спожиту електроенергію, у зв'язку із чим у останнього виникла заборгованість за активну електроенергію у розмірі 736 431,89 грн. та за реактивну електроенергію у розмірі 6 203,76 грн., спожиту за період лютий, березень 2013 року.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Правовідносини, що виникають в процесі продажу, купівлі та споживання електричної енергії регулюються нормами Закону України «Про електроенергію» та положеннями Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ № 28 від 31.07.1996 (в редакції Постанови НКРЕ від 17.10.2005 № 910 зі змінами) (далі по тексту - ПКЕЕ).

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» та пункту 1.3 ПКЕЕ споживання електроенергії можливе лише на підставі договору укладеного з енергопостачальником.

Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпеку експлуатації енергетичного та іншого обладнання.

Договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регламентує відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем, та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін (п.5.1 ПКЕЕ).

Ст.ст. 26, 27 Закону України «Про електроенергетику» передбачають відповідальність споживача за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною енергією.

Між позивачем та відповідачем виникли зобов'язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму, що підтверджується документами, копії та оригінали яких знаходяться у матеріалах справи.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж. якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 6, 7 ст. 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивач на обґрунтування своїх вимог та на виконання вимог ст. 33 ГПК України надав суду належним чином завірену копію договору на постачання електричної енергії №373пр/147/07 від 20.03.2007, копію договору №5/13/147/04 про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти від 09.01.2013, в якому, зокрема, наявні посилання на договір №373пр/147/07 від 20.03.2007, копії актів прийняття-передавання товарної продукції та рахунків за активну та реактивну електроенергію з відміткою відповідача про їх отримання за період лютий, березень 2013 року, копії довіреностей про право отримання рахунків на період лютий, березень 2013 року, копія додатку № 1 до договору про постачання електричної енергії обсяги постачання електричної енергій споживачу на 2013 рік, що є первинними документами, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

З огляду на вказане доводи відповідача щодо неможливості підтвердження факту укладання та підписання договору та додатків до нього є безпідставними та необґрунтованими, а також такими, що спростовуються матеріалами справи.

У даному випадку факт та момент передачі товару підтверджується актами прийняття-передавання товарної продукції, наданими позивачем з чітким зазначенням обсягу спожитої електричної енергії та періоду споживання. Дані акти підписані відповідачем та скраплені печатками товариств.

Позивачем при розрахунку вартості спожитої активної електричної енергії та послуг з перетікання реактивної електроенергії застосовуються тарифи, які встановлюються Національною комісією регулювання електроенергетики України.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, поставляв споживачу електричну енергію та надавав послуги з компенсації перетікання реактивної енергії згідно умов договору, а відповідач в супереч умовам договору не сплатив вартість спожитої електричної енергії, у зв'язку з чим у нього виник борг за активну електроенергію у розмірі 736 431,89 грн. та за реактивну електроенергію у розмірі 6 203,76 грн., спожиту за період лютий, березень 2013 року.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за активну електроенергію у розмірі 736 431,89 грн. та за реактивну електроенергію у розмірі 6 203,76 грн., спожиту за період лютий, березень 2013 року, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «УКРШАХТГІДРОЗАХИСТ» (03680, м. Київ, провулок Приладний, буд. 2-А, код 32442405) на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ-ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ» (84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Островського, 8, код 00169845) борг за активну електроенергію у розмірі 736 431 (сімсот тридцять шість тисяч чотириста тридцять одна) грн. 89 коп., борг за реактивну електроенергію у розмірі 6 203 (шість тисяч двісті три) грн. 76 коп. та судовий збір в сумі 11 139 (одинадцять тисяч сто тридцять дев'ять) грн. 54 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене та підписане 22.03.2016

Суддя В.О. Демидов