ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2016 р. Справа № 911/308/16

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Литовці А.С.

розглянувши справу № 911/308/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг», м. Київ

до 1. Фермерського господарства «Адамкар», с. Красносілка, Старокостянтинівський район Хмельницької області

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Сендер»,

м. Бровари

про стягнення 187956,69 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1- довіреність б/н від 01.07.2015;

від відповідача 1: не зявився;

від відповідача 2: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Фермерського господарства «Адамкар» (відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Сендер» (відповідач 2) про солідарне стягнення 187956,69 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договорів поставки № АП-19-0259 від 13.03.2015, № АП-19-0260 від 13.03.2015, № АП-19-0746 від 25.05.2015, в частині своєчасної оплати отриманого товару, у звязку з чим у відповідача 1, та на підставі Договору поруки № ПР-19-0259 від 03.06.2015 у відповідача 2 перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 121559,40 грн., з огляду на наявність якої позивачем нараховано 17212,82 грн. пені, 28414,42 грн. штрафу та 20770,05 грн. відсотків річних.

Ухвалою суду від 01.02.2016 порушено провадження у справі № 911/308/16 та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 17.02.2016 розгляд справи, на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, було відкладено.

02.03.2016 через канцелярію суду від позивача надійшла заява, підтримана представником в судовому засіданні 02.03.2016, в якій позивач на підставі ст. 80 ГПК України, просить суд припинити провадження у справі в частині стягнення 121559,40 грн. заборгованості та 10726,73 грн. відсотків річних. Крім того, позивачем зазначено, що відповідачем 1 також сплачено суму судового збору у розмірі 2819,35 грн., сплачену позивачем під час звернення позивача з позовною заявою до суду. На підставі часткової оплати відповідачем 1 суми позову, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів 17212,82 грн. пені, 28414,42 грн. штрафу, 10043,32 грн. відсотків річних.

Представники відповідачів в судові засідання 17.02.2016 та 02.03.2016 не зявились, про причини неявки суд не повідомили, хоча відповідачі належним чином повідомлені про місце і час судових засідань, про що свідчить відбиток штампу канцелярії суду на звороті у нижньому лівому куті ухвал суду від 01.02.2016 та від 17.02.2016 щодо направлення їх копій відповідачам, а також наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень відповідачу 1. При цьому, суд відзначає, що ухвали суду направлялись відповідачам на вказану в позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців адресу місцезнаходження відповідачів, що підтверджується матеріалами справи.

Вимоги ухвал суду від 01.02.2016 та від 17.02.2016 відповідачі не виконали, витребувані документи, в тому числі відзиви на позов, до суду не надіслали.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

13.03.2015 між позивачем (продавець) та відповідачем 1 (покупець) укладено Договір поставки № АП-19-0259 (договір № 1), відповідно до умов п. 1.1, 1.2, 2.1 якого продавець взяв на себе обовязок передати у власність покупця засоби захисту рослин (товар), вартість якого на дату укладення цього договору, становить 47087,28 грн., а покупець в свою чергу взяв на себе обовязок прийняти та в строк, до 30.09.2015, оплатити такий товар.

13.03.2015 між позивачем (продавець) та відповідачем 1 (покупець) укладено Договір поставки № АП-19-0260 (договір № 2) та Додатковий договір № АП-19-0260ДС1 від 20.04.2015 до нього, відповідно до умов п. 1.1, 1.2, 2.1 якого, продавець взяв на себе обовязок передати у власність покупця засоби захисту рослин (товар), вартість якого на дату укладення договору та додаткового договору, становить 57990,52 грн., а покупець в свою чергу взяв на себе обовязок прийняти та в строки, до 10.04.2015 в сумі 6223,46 грн., до - 20.04.2015 в сумі 5374,64 грн., до - 30.09.2015 в сумі 46392,42 грн., оплатити такий товар.

25.05.2015 між позивачем (продавець) та відповідачем 1 (покупець) укладено Договір поставки № АП-19-0746 (договір № 3), відповідно до умов п. 1.1, 1.2, 2.1 якого продавець взяв на себе обовязок передати у власність покупця засоби захисту рослин (товар), вартість якого на дату укладення цього договору, становить 81496,80 грн., а покупець в свою чергу взяв на себе обовязок прийняти та в строки, до 10.07.2015 в сумі 16299,36 грн. та до - 01.10.2015 в сумі 65197,44 грн., оплатити такий товар.

Позивач, належним чином та в повному обсязі виконав взяті на себе, згідно з умовами договорів №№ 1, 2, 3 та додаткового договору зобовязання, поставивши відповідачу 1 товар на загальну суму 189429,40 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи видаткові накладні № АП-19-0307 від 27.03.2015 на суму 47087,28 грн., № АП-19-0432 від 14.04.2015 - 24190,32 грн., № АП-19-0446 від 15.04.2015 - 9781,80 грн., № АП-19-0511 від 21.04.2015 - 26873,20 грн., № АП-19-0755 від 25.05.2015 - 81496,80 грн. Відповідні видаткові накладні підписані в двосторонньому порядку представниками позивача і відповідача 1 та скріплені печатками юридичних осіб.

Для отримання товару відповідачем 1 надані довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей серії НБЄ № 108911 від 15.04.2015, серії НБЄ № 108912 від 21.04.2015, серії НБЄ № 108913 від 25.05.2015 на імя ОСОБА_2.

Однак, в порушення умов договору та взятих на себе зобовязань, вартість отриманого товару сплачена відповідачем 1 лише частково в сумі 67870,00 грн., про що свідчать додані до матеріалів справи копії банківських виписок, завірені позивачем, вартість товару в сумі 121559,40 грн. залишена відповідачем 1 не сплаченою.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У звязку із неналежним виконанням відповідачем 1 умов договорів №№ 1, 2, 3 в частині своєчасної оплати товару, позивачем, на підставі пунктів 5.2, 5.4 договорів, нараховано пеню у розмірі 17212,82 грн. та 28414,42 грн. штрафу.

Умовами п. 5.2, 5.4 договорів визначено, що покупець відповідає за несвоєчасну оплату товару і сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу. У випадку прострочення виконання зобовязань, більш ніж на 30 днів винна сторона додатково сплачує штраф у розмірі 15 % від ціни договору.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

На підставі вказаних норм права, враховуючи, що наданий позивачем до матеріалів позовної заяви розрахунок пені та штрафу є арифметично вірним, вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 17212,82 грн. та 28414,42 грн. штрафу визнаються судом та підлягають задоволенню.

Крім того, посилаючись на норми ст. 625 Цивільного кодексу України, у звязку із неналежним виконанням відповідачем 1 умов щодо своєчасної оплати товару позивачем нараховані відсотки річні у сумі 20770,05 грн.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.5 договорів №№ 1, 2, 3 між сторонами погоджено, що за порушення покупцем строків оплати товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар мав бути сплаченим, покупець сплачує 40 % річних від несплаченої загальної вартості товару та 96 % річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення 90 календарних днів.

02.03.2016 через канцелярію суду від позивача надійшла заява, в якій позивач на підставі ст. 80 ГПК України, просить суд припинити провадження у справі в частині стягнення 10726,73 грн. відсотків річних, у звязку з їх частковою оплатою та стягнути - 10043,32 грн. відсотків річних.

Судом, здійснено перерахунок заявлених до стягнення відсотків річних, враховуючи, що розрахунок який міститься в матеріалах позовної заяви, є арифметично вірним, суд приходить до висновку про задоволення зазначеної вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Частиною другою ст. 553 Цивільного кодексу України встановлено, що порукою може забезпечуватись виконання зобовязань частково або в повному обсязі.

03.06.2015 між позивачем (кредитор) та відповідачем 2 (поручитель) укладений Договір поруки № ПР-19-0259 (договір № 4), відповідно до умов п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 2.1 якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обовязків фермерського господарства «Адамкар» (боржник) за Договорами поставки № АП-19-0259 від 13.03.2015, № АП-19-0260 від 13.03.2015, № АП-19-0746 від 25.05.2015 та додаткові договори до них, укладені між кредитором та боржником. У разі порушення боржником умов договорів поставки та зобовязань боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань боржником в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, курсової різниці, витрат кредитора тощо.

Умовами розділу 4 договору поруки визначено, що останній вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Порука за цим договором припиняється з припиненням зобовязань. Порука також припиняється, якщо кредитор на протязі трьох років з дня настання строку виконання зобовязань по договору не звернеться з вимогою до поручителя.

У звязку із неналежним виконанням відповідачем 1 взятих на себе зобовязань, згідно з умовами Договорів поставки №№ 1, 2, 3 та додаткового договору, позивач звернувся до відповідача 2 з вимогою від 07.10.2015, отримання якої підтверджується власним підписом директора товариства з обмеженою відповідальністю «Сендер», в якій вимагає у строк, протягом 3 днів, з моменту її отримання, здійснити оплату заборгованості.

Проте, відповідач 2 відповіді на вимогу позивача не надав, оплату отриманого відповідачем 1 товару не здійснив.

Згідно з ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і збудь-кого з них окремо.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, після порушення провадження у справі, відповідач 1 перерахував позивачу, в рахунок погашення заборгованості 121559,40 грн. та в рахунок погашення відсотків річних 10726,73 грн., а отже провадження у справі, в частині позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 121559,40 грн. та відсотків річних у розмірі 10726,73 грн. підлягає припиненню, на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, у звязку з відсутністю предмету спору.

Проте, оскільки відповідачами 1, 2 в порушення умов Договорів поставки № АП-19-0259 від 13.03.2015, № АП-19-0260 від 13.03.2015, № АП-19-0746 від 25.05.2015, Додаткового договору № АП-19-0260ДС1 від 20.04.2015 та Договору поруки № ПР-19-0259 від 03.06.2015, у встановлений строк не здійснено оплату товару, та не сплачені нараховані позивачем пеня, штраф та відсотки річних, вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів 1, 2 - 17212,82 грн. пені, 28414,42 грн. штрафу та 10043,32 грн. відсотків річних, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи наведе вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

02.03.2016 через канцелярію суду від позивача надійшла заява, в якій позивачем зазначено, що в задоволення майнових вимог останнього, відповідачем 1 сплачена суму судового збору у розмірі 2819,35 грн., яка була сплачена позивачем під час звернення до суду з позовною заявою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, п.п. 1-1, ч. 1 ст. 80, ст. ст. 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з фермерського господарства «Адамкар» (31134, Хмельницька область, Старокостянтинівський район, с. Красносілка, вул. Набережна, 1, ) та з товариства з обмеженою відповідальністю «Сендер» (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Київська, 290, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» (02160, м. Київ, пр-т Воззєднання, 15, ) 17 212 (сімнадцять тисяч двісті дванадцять) грн. 82 коп. пені, 28 414 (двадцять вісім тисяч чотириста чотирнадцять) грн. 42 коп. штрафу та 10 043 (десять тисяч сорок три) грн. 32 коп. відсотків річних.

Видати наказ.

3. Припинити провадження у справі в частині стягнення 121 559 (сто двадцять однієї тисячі пятсот пятдесят девять) грн. 40 коп. заборгованості та 10 726 (десять тисяч сімсот двадцять шість) грн. 73 коп. відсотків річних

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 16.03.2016

Суддя О.О. Христенко