Господарський суд
Житомирської області
____________________________________________________________________
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

"22" березня 2016 р. Справа № 906/264/16

Суддя господарського суду Житомирської області Гансецький В.П. ,

розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали за позовом:

Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮЛ СОФ" (с.Райки Бердичівського району Житомирської області) в особі ліквідатора ОСОБА_1

до Райківської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№73) (с.Райки Бердичівського району Житомирської області)

про припинення договору про спільну діяльність № 42-ЮЛ СОФ від 29.08.06р. та стягнення 11052470,98 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про припинення договору про спільну діяльність (простого товариства) № 42-ЮЛ СОФ від 29.08.06р., укладеного між Райківською виправною колонією № 73 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Житомирській області і ТОВ "ЮЛ СОФ" та про стягнення 11052470,98 грн., внесених на виконання зазначеного договору про спільну діяльність.

Позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню позивачу без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.11р. № 3674-VI (далі-Закон), судовий збір - збір, що справляється на всій території України, зокрема, за подання заяв. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати (пп.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону); за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати (пп.2 п.2 ч.2 ст.4 Закону).

Таким чином, за подання даної позовної заяви позивач повинен сплатити судовий збір в сумі 1378,00 грн. за вимогу немайнового характеру та 165787,06 грн. за майнову вимогу, тобто, всього 167165,06 грн.

Натомість, до позовних матеріалів позивачем подано докази сплати судового збору в загальній сумі 3205,00 грн. При цьому, згідно квитанцій від 11.03.15р. № 16 та №17 судовий збір в загальній сумі 3045,00 грн. сплачений більше одного року тому, у зв'язку з чим взагалі не підлягає врахуванню як доказ належної сплати, оскільки сплачений в бюджетному році, що закінчився.

До позовної заяви позивачем подано клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі у зв'язку з важким фінансовим становищем - відсутністю коштів.

Відповідно до ч.2 ст.44 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Отже, відстрочення сплати судового збору обумовлене наявністю виключних обставин - певного майнового стану сторони.

Як вбачається з позовної заяви, в обґрунтування свого клопотання позивач зазначив, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання банкрутом ТОВ "ЮЛ СОФ" та відкриття відносно нього ліквідаційної процедури: підприємство стало неплатоспроможним; не веде господарської діяльності; не має джерел фінансування витрат в ліквідаційній процедурі; у зв'язку з наявністю кредиторів - бюджетних установ не створювався фонд для оплати витрат в ліквідаційній процедурі; продаж майна на даний час не відбувався; грошові кошти на банківських рахунках та в касі підприємства відсутні, тому сплатити належну суму судового збору в повному обсязі ТОВ "ЮЛ СОФ" на даний час не в змозі.

Відповідно до п.3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.13р. № 7, єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Тобто, право суду відстрочити сплату судового збору закон пов'язує із встановленням обставин, які свідчать про дійсну складність фінансового стану сторони, яка звертається з відповідним клопотанням. При цьому, відстрочення сплати судового збору є правом суду, а не його обов'язком.

Разом з тим, законом не визначено обставин, які б беззаперечно свідчили про наявність у суду обов'язку відстрочити сплату судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Розглянувши вказане клопотання позивача, суд відмовляє у відстрочці сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі, у зв'язку з тим, що з поданих позивачем позовних матеріалів не вбачається, що станом на день ухвалення судом рішення у справі у позивача існуватиме фінансова можливість сплатити судовий збір відповідно до заявлених вимог, а також, виходячи з того, що звільнення від сплати судового збору є правом суду, а не його обов'язком.

При цьому, судом враховується, що при поданні позовної заяви до суду позивачем не дотримано також інших вимог ГПК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно ч.1 ст.56 ГПК України, позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Як вбачається з доданих до позовної заяви описів вкладень у цінний лист, засвідчених поштою 15.03.16р; відповідачеві та зазначеним позивачем третім особам не надіслана копія позовної заяви, а надіслані лише документи, які до неї долучаються.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.54 ГПК України, позовна заява повинна містити, зокрема, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються.

Позивачем не подано та не зазначено обґрунтованого розрахунку майнової вимоги.

За таких обставин, позовна заява ТОВ "ЮЛ СОФ" з доданими до неї документами підлягає поверненню без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись пунктами 3,4,6 ст.63 ГПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачу без розгляду.

Додаток: на 193аркушах, у тому числі оригінали квитанцій від 11.03.15р. № 16, №17 та № НОМЕР_1 від 14.09.16р.

Суддя Гансецький В.П.

Друк: 3 прим.

1 - в наряд,

2 - позивачу (рек.),

3 - відповідачу (рек.).