РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2016Справа №910/33123/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна»

до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»

про відшкодування шкоди у розмірі 49 500,00 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Карась В.В. (довіреність №3D/2016 від 11.01.2016);

від відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

31.12.2015 Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» звернулось до господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» страхового відшкодування в сумі 49 500,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №3014/269/000363 від 16.12.2014 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплатив страхове відшкодування, а тому відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу, з вини якого трапилась дорожньо-транспортна пригода (далі за текстом - ДТП), була застрахована відповідачем, позивач просить стягнути з останнього шкоду у розмірі 49 500,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.01.2016 порушено провадження у справі № 910/33123/15 та вказану справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 26.01.2016.

15.01.2016 позивач через загальний відділ діловодства суду подав додаткові докази по справі.

20.01.2016 через загальний відділ канцелярії господарського суду м. Києва надійшов лист МТСБУ № 7/2-28/1121 від 18.01.2016 щодо інформації відповідно до страхового полісу № АС/9747756.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 26.01.2016 у зв'язку із заявленим представником відповідача клопотанням про відкладення розгляду справи, а також необхідністю витребування додаткових доказів, розгляд справи відкладено на 01.03.2016.

Письмовим відзивом на позовну заяву від 29.02.2016, відповідач проти задоволення позову заперечив та просив відмовити у позові, посилаючись на те, що договір №3014/269/000363 від 16.12.2014 не містить будь-якої інформації стосовно застрахованого автомобіля, інформації щодо страхового тарифу та страхового платежу, як то суми та порядку страхового платежу, а також не містить підпису страхувальника, що ставить під сумнів факт укладання даного договору так і його чинність на час ДТП. Крім того вказав, що автомобіль марки «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2, на час ДТП мав інші пошкодження, про що свідчить протокол огляду від 03.02.2014, а тому відповідач не погоджується із включенням відповідних пошкоджень в перелік робіт по ремонту вказаного автомобіля, здійсненого у квітні 2015 року.

01.03.2016 представником позивача через загальний відділ діловодства суду подано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів по справі.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 01.03.2016 продовжено строк вирішення спору на 15 днів, розгляд справи відкладено на 09.03.2016.

09.03.2016 представником позивача через загальний відділ діловодства суду подано додаткові пояснення по справі.

В судове засідання 09.03.2016 з'явився представник позивача, надав пояснення по суті справи.

Представник відповідача у судове засідання 09.03.2016 не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлений належним чином.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 09.03.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

Позивачем до позовної заяви надано договір добровільного страхування наземного транспорту №3014/269/000363 від 16.12.2014, укладений між Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» та ОСОБА_2, який не містить інформації стосовно марки застрахованого автомобіля, реєстраційного номеру, номеру кузову, кольору, дати випуску, інформації стосовно страхового тарифу та страхового платежу тощо.

У березні 2016 року на виконання вимог суду позивачем надано заповнену копію договору добровільного страхування наземного транспорту №3014/269/000363 від 16.12.2014, та зазначено, що при укладені цього договору в одному з екземплярів страхувальником не були заповнені усі поля, і механічно позивачем такий договір було долучено до страхової справи, проте, при зверненні страхувальника при настанні страхового випадку цей недолік було усунено та договір було дооформлено належним чином в двох екземплярах.

Із наданого позивачем у березні 2016 року другого екземпляру договору добровільного страхування наземного транспорту №3014/269/000363 від 16.12.2014 вбачається, що його предметом є майнова відповідальність за пошкодження транспортного засобу «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП, та вигодонабувачем є особа, визначена згідно із законом.

Строк дії договору страхування - з 16.12.2014 по 15.12.2015 (п.1.13 договору).

Згідно із банківської виписки, наданої позивачем як доказ сплати страхувальником страхового платежу саме за вказаним договором вбачається, що 17.12.2014 ОСОБА_2 здійснено страховий платіж на рахунок позивача у розмірі 11 745,00 грн., проте вказаний платіж здійснено за договором страхування №3014/261/000363.

31.01.2015 о 10 год. 18 хв. на вул. Васильківська, 7/7 в м. Києві водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Suzuki», д.н.з. НОМЕР_3, не втримав безпечну дистанцію, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів, чим порушив п.п. 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

В результаті ДТП автомобіль «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2, було пошкоджено, що підтверджується розширеною довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 57086653, виданою ВДАІ Голосіївського РУ ГУМВСУ в м. Києві.

Згідно з постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.02.2015 у справі №752/1996/15-п (належним чином засвідчена копія постанови містяться в матеріалах справи), ДТП відбулась внаслідок порушенням водієм ОСОБА_3 п.п. 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, в результаті чого останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

В матеріалах справи міститься заява від 03.02.2015 на виплату страхового відшкодування, відповідно до якої страхувальник повідомив страховика про настання страхового випадку у вигляді ДТП, та просив виплатити страхове відшкодування на рахунок ТОВ «Кий АВТО».

Відповідно до звіту № 46/03/15 від 12.03.2015, складеного оцінювачем ОСОБА_4 (сертифікат ФДМУ № 17267/14 суб'єкта оціночної діяльності від 08.12.2014, дійсний до 08.12.2017), вартість відновлювального ремонту автомобілю «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2, заданого ДТП складає 64 642,85 грн.

Згідно рахунку-фактури №15040736 від 07.04.2015, виставленого ТОВ «Кий АВТО ХОЛДИНГ», відновлювальний ремонт пошкодження транспортного засобу «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2, склав 56 049,16 грн. з ПДВ.

Разом з тим, відповідно до страхового акта № 13383/1 та розрахунку суми страхового відшкодування, здійсненого за договором страхування №3014/261/000363, позивачем узгоджена сума страхового відшкодування на відновлювальний ремонт транспортного засобу «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2, в розмірі 54 699,16 грн.

Таким чином, позивачем на виконання умов саме договору №3014/261/000363 та відповідно до страхового акта № 13383/1 та наказу №13383/1/1 була здійснена виплата страхового відшкодування на рахунок ТОВ «Кий АВТО ХОЛДИНГ» в розмірі 54 699,16 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 77756 від 08.04.2015.

Матеріали справи містять заяву позивача від 18.08.2015 направлену на адресу відповідача про виплату страхового відшкодування також відповідно до договору страхування №3014/261/000363 у сумі 54966,16 грн., отриману представником відповідача 21.08.2015.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови у задоволенні позову з таких підстав.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Положеннями ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання правовідносин з відшкодування шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до ст. 5 Закону об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми визначається договором страхування або чинним законодавством під час укладання договору страхування чи зміни договору страхування. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Обґрунтовуючи підставність позову, позивач посилався на те, що ним на виконання умов договору №3014/261/000363 та відповідно до страхового акта № 13383/1 і наказу №13383/1/1 була здійснена виплата страхового відшкодування в розмірі 54 699,16 грн., в той час як до матеріалів справи ним додано договір добровільного страхування №3014/269/000363.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та зазначалося вище, страховий акт №13383/1 та розрахунок суми страхового відшкодування здійснено також на підставі договору страхування №3014/261/000363.

З огляду на вказане, страхове відшкодування було здійснено позивачем на підставі договору №3014/261/000363, який до матеріалів справи ним додано не було.

В той же час до матеріалів справи позивачем додано договір добровільного страхування наземного транспорту №3014/269/000363, який частково не було заповнено.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до рекомендацій Вищого господарського суду України, викладених у п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.12 р. «Про судове рішення», рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження свої вимог щодо виникнення у нього зобов'язальних відносин за договором №3014/269/000363, як і не доведено наявність підстав для відшкодування відповідачем шкоди в порядку регресу за договором №3014/261/000363, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складене та підписане - 14.03.2016.

Суддя В.О. Демидов