ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2016 р. Справа № 925/73/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Бойко Ю.В.,

представник позивача: ОСОБА_1 - адвокат за договором,

представник відповідача не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "К.А.М.З"

до Публічного акціонерного товариства "Ватутінський хлібокомбінат"

про стягнення 218 192, 34 грн,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 218 192,34 грн, зокрема 181 756,07 грн. боргу за поставлений товар відповідно до договору № 0107 від 01.07.2014, 15 123,64 грн. пені, 956,13 грн. три проценти річних, 2 180,90 грн. інфляційних та 18 175,60 грн штрафу за прострочення оплати товару за договором. Також позивач просить відшкодувати йому за рахунок відповідача 3 273,03 грн. витрат на сплату судового збору та 3 700 грн. витрат на послуги адвоката.

Відповідач не подав суду письмовий відзив на позов, не направив свого представника у судові засідання. Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами, відповідно до статті 75 ГПК України, з огляду на таке. Суд вжив усіх заходів для належного повідомлення відповідача про дату і час розгляду справи, надіслання ухвал суду оформлено згідно з вимогами Інструкції з діловодства в господарських судах України, ухвали суду від 02.02.2016 та від 18.02.2016 надіслані за адресою відповідача, вказаною в позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що є підтвердженням належного надсилання відповідачу копії ухвали суду. У справі є доказ вручення 08.02.2016 представнику відповідача ухвали суду від 02.02.2016. Суду не надіслано заперечень проти позовних вимог позивача, не подано заяву про розгляд справи за участі представника відповідача, не повідомлено поважних причин неподання відзиву на позов та незявлення представника у судове засідання.

Відповідно до статті 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Отже, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно пункту 3.9.2 постанови Пленуму ВГСУ N 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представника однієї з сторін справа може бути розглянута без його участі, якщо неявка такого представника не перешкоджає вирішенню спору.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, суд зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain).

Суд приходить до висновку, що неявка представника відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, а направляти свого представника у судове засідання чи заперечувати проти позову є правом сторони, а не обовязком.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов з підстав, викладених у позовній заяві, та пояснив, що в позовній заяві допущено описку щодо суми переданого відповідачу товару, оскільки фактично було передано товар на суму 1 516 756,07 грн., відповідачем сплачено кошти в сумі 1 335 000 грн., тому залишок боргу відповідача на день подання позову до суду і на даний час складає 181756,07 грн., що підтверджується поданими суду доказами та актом звірки взаєморозрахунків, підписаним відповідачем; просив повністю задовольнити позов, відшкодувати позивачу понесені ним судові витрати, прийняти рішення у даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 11.03.2016 оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду відповідно до статті 85 ГПК України.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення та доводи представника позивача, суд встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю "К.А.М.З." (Продавець за договором, позивач у справі) та публічне акціонерне товариство "Ватутінський хлібокомбінат" (Покупець за договором, відповідач у справі) уклали договір № 0107 від 01.07.2014, далі - Договір, за умовами якого Продавець зобовязався передавати (поставити) Покупцеві товар (товари), а Покупець зобовязався прийняти вказаний товар (товари) та сплатити за нього певну грошову суму на умовах даного Договору.

За умовами пункту 1.2. Договору предметом поставки є продовольчі товари, а саме маргаринова продукція, сироп глюкозно - фруктозний ГФС-42, суміші комплексні сухі з найменуванням, зазначеним у видаткових накладних, які є невідємною частиною даного Договору.

В пункті 2.3. Договору вказано, що право власності на поставлені товари переходить до Покупця в момент отримання товару від Продавця за видатковою накладною.

Відповідно до пункту 6.1. Договору Покупець повинен сплатити за поставлений товар не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки товару Продавцем.

За приписами пункту 7.2. Договору за порушення п. 6.1. даного Договору Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення оплати.

Крім того, пунктом 7.5 Договору передбачено, що за необґрунтовану відмову, ухилення від оплати товару Покупець виплачує Продавцю за вимогою останнього штраф у розмірі 10% суми, від оплати якої Покупець відмовився або ухилився.

За доводами позивача він поставляв відповідачу, а останній отримував товар та протягом 2015 року позивач поставив товар на загальну суму 1035902,27 грн.; крім цього залишок боргу відповідача на 01.01.2015 складав 480 853,80 грн. Відповідач розрахувався з позивачем частково, сплативши кошти в сумі 1335000 грн. Залишок заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений товар становить 181 756, 07 грн. за останні п'ятнадцять партій товару, поставлені відповідачу по таких видаткових накладних: № PH 0000412 від 1 липня 2015 року на суму 8 100 грн.; № PH 0000433 від 10 липня 2015 року на суму 12 330 грн.; № PH 0000435 від 13 липня 2015 року на суму 18 486 грн.; № PH 0000478 від 3 серпня 2015 року на суму 10 783,50 грн.; № PH 0000482 від 5 серпня 2015 року на суму 6 162 грн.; № PH 0000491 від 10 серпня 2015 року на суму 12 891,75 грн.; № PH 0000495 від 12 серпня 2015 року на суму 10 783,50 грн.; № PH 0000505 від 14 серпня 2015 року на суму 12 787,50 грн.; № PH 0000514 від 19 серпня 2015 року на суму 5 391,75 грн.; № PH 0000515 від 19 серпня 2015 року на суму 5 391,76 грн.; № PH 0000528 від 21 серпня 2015 року на суму 10 783,50 грн.; № PH 0000574 від 9 вересня 2015 року на суму 9 360 грн.; № PH 0000583 від 14 вересня 2015 року на суму 11 943 грн.; № PH 0000599 від 18 вересня 2015 року на суму 27 729 грн.; № PH 0000650 від 7 жовтня 2015 року на суму 26 844 грн.

Сторони підписали Акт звіряння розрахунків станом на 31.10.2015, в якому назвали всі операції по поставці товару та його оплаті і вказали, що станом на 31.10.2015 заборгованість на користь ТОВ "К.А.М.З" становить 181 756,07 грн.

Оскільки відповідач не виконав свої зобовязання за Договором та не сплатив позивачу кошти за отриманий Товар в повній сумі, тому позивач звернувся з даним позовом до господарського суду та просить стягнути з відповідача основний борг, пеню, штраф, три проценти річних та інфляційні.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими до задоволення, з огляду на таке.

Договір № 0107 від 01 липня 2014 року, на підставі якого виникли зобов'язання сторін, за своєю правовою природою відноситься до договорів поставки. Він підписаний керівниками товариств, підписи яких скріплені печатками підприємств, містить всі істотні умови для договорів даного виду. Дійсність Договору сторонами не оспорюється.

Загальні положення поставки врегульовані параграфом 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписом частини 6 статті 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно статті 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Відповідно до статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. відповідно до статтей 193, 202 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач поставляв відповідачу, а останній отримував товар і протягом 2015 року позивач поставив товар на загальну суму 1 035 902,27 грн., крім цього залишок боргу відповідача на 01.01.2015 складав 480 853,80 грн., тобто належна до сплати сума за отриманий товар складала 1 516 756,07 грн. Відповідач розрахувався з позивачем частково, сплативши кошти в сумі 1 335 000 грн. Залишок заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений товар становить 181 756, 07 грн.

Наявність заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 181 756,07 грн. підтверджена у Акті звіряння розрахунків станом на 31.10.2015, підписаному відповідачем.

Проаналізувавши наведені у підписаному обома сторонами Акті звіряння розрахунків дані про проведені господарські операції, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що оскільки інше не вказане в Договорі, тому всі перераховані відповідачем суми правомірно зараховані в рахунок заборгованості в порядку черговості її створення, у звязку з чим сума заборгованості відповідача є сумою основного боргу за останні п'ятнадцять партій товару, поставлені відповідачу по вказаних вище видаткових накладних, копії яких подані у матеріали справи.

Відповідач не спростував доводи позивача щодо наявності простроченої заборгованості за поставлений позивачем товар та не спростував і не заперечив розрахунок стягуваної суми.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача боргу в сумі 181 756,07 грн. за поставлений товар відповідно до Договору № 0107 від 01 липня 2014 року є законною, обґрунтованою, підтвердженою належними доказами у справі та є такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До загальних засад цивільного законодавства віднесено свободу договору, суть якої викладено у статті 627 Цивільного кодексу України та полягає в тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, які відповідно до статті 217 ГК України можуть застосовуватися у сфері господарювання, є штрафні санкції, що можуть застосовуватися у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) відповідно до умов договору між сторонами.

Відповідно до пункту 7.2. Договору за порушення п. 6.1. Договору відповідач зобовязаний сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення оплати.

Пеня в сумі 15 123,64 грн. нарахована позивачем на прострочену суму та за періоди, коли фактично існувала заборгованість, строк нарахування не перевищує 6 місяців. Перевіривши виконаний позивачем розрахунок пені, суд приходить до висновку, що він виконаний вірно, відповідно до умов Договору та вимог чинного законодавства, тому з відповідача підлягає стягненню пеня за прострочення розрахунку по 27.11.2015 в заявленій позивачем сумі 15 123,64 грн.

Відповідач не виконав грошове зобовязання за Договором щодо своєчасної оплати товару, поставленого йому позивачем. Тому позивач в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати стягнення з відповідача на свою користь штрафу, передбаченого пунктом 7.5 Договору. Стягувана сума штрафу нарахована позивачем у відповідності з умовами Договору, фактичними обставинами невиконання відповідачем грошових зобовязань за цим Договором щодо оплати переданого йому позивачем товару та вимогами чинного законодавства.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України. Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно статті 549 ЦК України пеня та штраф є формами загальної суми неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами загальної юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 09.04.2012 у справі № 20/246-08 та від 27.04.2012 у справі № 06/5026/1052/2011).

За таких обставин вимога позивача про стягнення з відповідача відповідно до пункту 7.5. Договору. штрафу в сумі 18 175 грн. 60 коп. за необґрунтовану відмову (чи ухилення) від сплати вартості отриманого товару підлягає задоволенню.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача 2180 грн. 90 коп. інфляційних та 956 грн. 13 коп. три проценти річних за прострочення розрахунку по 27.11.2015 підлягають задоволенню у заявлених сумах, відповідно до припису статті 625 ЦК України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок трьох процентів річних та індексу інфляції позивачем виконаний вірно, відповідач його не оспорив, отже вказані вимоги позивача підлягають задоволенню.

Тобто, позов підлягає задоволенню у заявленій позивачем сумі.

Відповідно до статті 44 ГПК України судові витрати складаються, зокрема, з судового збору та витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката.

Згідно статті 49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за послуги адвоката, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладені норми законодавства та враховуючи те, що позовні вимоги позивача задоволені повністю, тому з відповідача підлягають відшкодуванню позивачу понесені останнім витрати на сплату судового збору в сумі 3 272 грн 89 коп., що складає 1,5% ціни позову, а також з відповідача належить відшкодувати позивачу понесені ним витрати в сумі 3 700 грн. на оплату послуг адвоката як такі, що підтверджені належними доказами, а саме: платіжним дорученням № 517 від 02.12.2015, договором доручення від 25.11.2015, договором передоручення від 17.02.2016, свідоцтвами про право на заняття адвокатською діяльністю, довіреністю від 16.02.2016.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства "Ватутінський хлібокомбінат" (20250, Черкаська обл., м. Ватутіне, вул. Транспортна, 33, ідентифікаційний код 00380669) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "К.А.М.З" (03124, м. Київ, вул. Миколи Василенка, 7-а, ідентифікаційний код 31202950) - 181 756 грн 07 коп. (сто вісімдесят одну тисячу сімсот пятдесят шість гривень 07 копійок) боргу, 15 123 грн 64 коп. (п'ятнадцять тисяч сто двадцять три гривні 64 копійки) пені, 956 грн 13 коп. (девятсот пятдесят шість гривень 13 копійок) три проценти річних, 2 180 грн 90 коп. (дві тисячі сто вісімдесят гривень 90 копійок) інфляційних втрат, 18 175 грн 60 коп. (вісімнадцять тисяч сто сімдесят пять гривень 60 копійок) штрафу, 3 272 грн 89 коп. (три тисячі двісті сімдесят дві гривні 89 копійок) витрат на сплату судового збору, 3 700 грн. (три тисячі сімсот гривень) витрат на послуги адвоката.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 14.03.2016

Суддя А.Д. Пащенко