ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"18" березня 2016 р. Справа № 09/3752

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Спаських Н.М. з секретарем судового засідання Волна С.В., за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1 - за довіреністю;

від відділів ДВС: ОСОБА_2 - за довіреністю від Придніпровського РВ ДВС.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Рікон", м. Київ до підприємця ОСОБА_3, м. Черкаси, про стягнення 9 966,43 грн. ( в межах поданої скарги на дії ДВС)

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 9 966,43 грн. по договору від 16 липня 2005 року.

Рішенням від 25 вересня 2006 року позов задоволено повністю і стягнуто з відповідача на користь позивача 6 343,06 грн. основного боргу, 1888,41 грн. договірної пені, 1494,36 грн. договірного штрафу, 240,60 грн. трьох відсотків річних та 220 грн. судових витрат.

На виконання судового рішення видано наказ від 10.10.2006 року.

29.02.2016 року судом зареєстровано скаргу відповідача на бездіяльність Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, якою заявник просить визнати незаконною бездіяльність відділу ДВС щодо не зняття арешту з поточних рахунків відповідача у справі та просить зобов'язати зняти арешт з рахунків № 68 та № 53.

Заявою від 03.03.2016 року представник заявника уточнив формулювання частини своїх вимог за скаргою та просить суд розглядати не вимогу про зобов'язання відділу ДВС зняти арешти з рахунків відповідача, а скасувати накладені арешти.

Дане уточнення суд прийняв до розгляду ухвалою від 10.03.2016 року з урахуванням п. 35 роз'яснення Інформаційного листа ВГСУ від 12.03.2009 р. N 01-08/163 "Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у другому півріччі 2008 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України" яким вказано, що в абзаці другому пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 N 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб Державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" зазначено, що у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення, зокрема, статті 22 ГПК, а також розділу XI названого Кодексу (в якому вміщено статтю 83 "Права господарського суду щодо прийняття рішення"). Зазначеною статтею 22 ГПК передбачено право позивача до прийняття рішення зі справи змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову. З урахуванням наведеного відповідні права щодо скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби має й особа, яка подала таку скаргу.

Ухвалою від 10.03.2016 року до участі у справі залучено ОСОБА_4 відділ ДВС Черкаського міського управління юстиції, на виконанні у якому також знаходилися виконавчі документи про стягнення боргу.

В судове засідання на розгляд скарги належним чином повідомлені представники позивача та ОСОБА_4 відділу ДВС не з'явилися. ОСОБА_4 відлізу ДВС просить розгляд скарги відкласти через перебування свого представника в іншому засіданні, однак доказів про це не надано.

З урахуванням клопотання представників учасників процесу, які з'явилися на розгляд скарги, про проведення засідання та з урахуванням ст. 121-2 ГПК України, якою передбачено, що неявка учасників процесу на розгляд скарги на дії ДВС не перешкоджає її розгляду, суд відхилив клопотання про відкладення розгляду скарги та ухвалив розглянути її по суті в даному засіданні.

Представник скаржника просить скаргу (із врахуванням уточнень до неї) задовольнити повністю.

В ході розгляду скарги, з урахуванням пояснення ОСОБА_4 відділу ДВС, наданого на користь відповідача у справі, представник Придніпровського відділу ДВС уточнив свої заперечення та не погоджується лише із вимогами по скарзі про визнання незаконною бездіяльності відділу Придніпровського РВ ДВС, а в решті скарги покладається на розсуд суду.

Скарга відповідача на бездіяльність Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції від 29.02.2016 року вмотивована наступним:

Наказ господарського суду Черкаської області у справі № 09/3752 вже виконано у повному обсязі.

В ході здійснення виконавчого провадження, 04.03.2008 року відділом ДВС було прийнято постанову про арешт коштів боржника (а.с. 14), якою накладено арешт на кошти відповідача, що містяться на його рахунках № 68 та № 53 у Черкаській філії "Ощадбанку".

29.01.2016 року відповідачу було направлено відповідь Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції на його звернення щодо отримання копії постанови про закінчення виконавчого провадження (а.с. 15), з якої вбачається, що відділом ДВС підтверджено повну сплату боргу відповідачем за наказом у справі № 09/3752, виданого 10.10.2006 року господарським судом Черкаської області та вказано, що 12.02.2009 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" (у чинній на той час редакції). Одночасно відповідача повідомлено, що виконавчі провадження, завершені у 2009 році, станом на 29.01.2016 року вже знищені, а тому надати постанову про закінчення виконавчого провадження № 6792891 немає можливості.

Заявник вказує, що при виниклій потребі він не зміг скористатися коштами на своїх рахунках № 68 та № 53 у Черкаській філії "Ощадбанку", оскільки вони арештовані.

Заслухавши доводи і пояснення учасників процесу та дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що скаргу на бездіяльність Придніпровського відділу ДВС слід задовольнити частково, виходячи з наступного:

Довідкою філії ЧОУ "Ощадбанку" від 03.03.2016 року № 16-11/57 (а.с. 22) підтверджено чинність накладеного арешту на кошти лише на одному з рахунків ФОП ОСОБА_3 -- № 53 на підставі постанови про арешт коштів боржника від 04.03.2008 року № ДВ-19/07.

У відповіді ОСОБА_4 відділу ДВС на адресу відповідача у справі від 11.03.2016 року № 8105/08-01-96 вказано, що у Центральному відділу ДВС дійсно перебували деякі виконавчі провадження про стягнення з відповідача штрафів, виданих ДАІ. Однак станом на 11.03.2016 року всі виконавчі провадження вже завершено їх повним фактичним виконанням. Про постанову про накладання арешту на кошти на рахунках боржника від 04.03.2008 року ОСОБА_4 відділ ДВС інформації не має. Арешти на кошти боржника ОСОБА_4 відділом ДВС накладалися за іншими постановами і всі вони були зняті внаслідок завершення виконавчих проваджень.

Враховуючи таке пояснення, суд відхиляє доводи представника Придніпровського відділу ДВС про те, що постанова про накладення арешту на кошти на рахунках боржника від 04.03.2008 року повинна була забезпечувати інші виконавчі провадження, які здійснювалися ОСОБА_4 відділом ДВС, оскільки немає доказів, що ця постанова була передана до ОСОБА_4 відділу ДВС із Придніпровського ДВС разом з іншими незакінченими виконавчими провадженнями через перезакріплення територій між відділами ДВС у м. Черкаси.

З цих підстав належною відповідальною особою по скарзі є лише Придніпровський відділ ДВС Черкаського міського управління юстиції.

У відповідності до положень ст.ст. 1, 2, 11 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) є сукупністю дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів. Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Представник Придніпровського відділу ДВС пояснив, що станом на сьогодні у даному відділі немає незавершених виконавчих проваджень проти відповідача у справі, а виконавче провадження з приводу стягнення боргу у даній справі дійсно завершено 12.02.2009 року і прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, однак вона не збереглася.

Відповідно до п. 8 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції станом на 12.02.2009 року, фактичне повне виконання рішення згідно з виконавчим документом є підставою для закінчення виконавчого провадження. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ.

Згідно ст. 38 вказаного Закону у тій же редакції, у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40- 1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред'явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна.

Такі ж норми міститься і Законі України "Про виконавче провадження" у нині чинній редакції.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, повна сплата боргу за виконавчим документом, на забезпечення якого було накладено арешт на кошти боржника і прийняття державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження стосовно відповідача за наказом суду у справі № 09/3752, що визнає орган ДВС, є безумовною підставою для скасування всіх накладених арештів на кошти боржника на його рахунках згідно постанови від 04.03.2008 року.

Однак оскільки довідкою банківської установи підтверджено накладення арешту лише на один з рахунків боржника, то скасуванню підлягає лише цей арешт.

Суд вважає недостатніми доводи відповідача про незаконну бездіяльність Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції щодо не зняття арешту з коштів на рахунках ФОП ОСОБА_3, через недостатність про це доказів у справі.

З відповіді Придніпровського відділу ДВС від 29.01.2016 року (а.с. 15) вбачається, що виконавче провадження № 6792891 вже знищено, як виглядала постанова про закінчення виконавчого провадження від 12.02.2009 року та чи було нею знято арешт з коштів на рахунках відповідача вже неможливо встановити. Без матеріалів виконавчого провадження неможливо перевірити, чи направляв державний виконавець постанову про закінчення виконавчого провадження від 12.02.2009 року до банківської установи для зняття арешту з коштів. Можливо, частково арешт було знято, якщо банківська установа підтверджує чинність лише одного арешту на рахунку боржника.

На підставі викладеного, у задоволенні скарги в частині вимоги визнати незаконною бездіяльність Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції щодо не зняття арешту з коштів на рахунках ФОП ОСОБА_3 заявнику слід відмовити за недоведеністю.

В решті вимог по скарзі вона підлягає до задоволення частково -- арешт, накладений на кошти на рахунку відповідача № 53 у Черкаській філії "Ощадбанку" згідно постанови ДВ-19/07 від 04.03.2008 року про арешт коштів боржника, слід скасувати.

Суд вважає, що спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем, є належним, виходячи з такого:

Ст. 83 ЗУ "Про виконавче провадження" у нині чинній редакції дозволяє начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, постанова чи дія державного виконавця може бути скасована і у судовому порядку.

Безпосереднє скасування арешту на коштах на рахунках відповідача ухвалою суду призведе до автоматичного відновлення прав боржника без потреби відновлення знищеного виконавчого провадження та вчинення додаткових дій органом ДВС.

На підставі викладеного, скарга відповідача на бездіяльність державного виконавця підлягає лише до часткового задоволення.

Керуючись ст. 121-2 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 від 29.02.2016 року на бездіяльність Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції - задовольнити частково.

2. Скасувати арешт на кошти, що містяться на рахунку № 53 належному фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 в філії Черкаське обласне управління "Ощадбанку", який накладено згідно постанови Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 04.03.2008 року про арешт коштів боржника № ДВ-19/07.

3. В решті вимог у задоволенні скарги відмовити.

Ухвала набуває чинності з моменту проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено у встановленому ГПК України порядку.

Суддя Н.М. Спаських