донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

14.03.2016 справа №908/3509/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівСтойка О.В. Бойченка К.І., Попкова Д.О.
за участю представників сторін від позивача від відповідача-1 ОСОБА_4, за довіреністю; не з'явився;
від відповідача-2ОСОБА_5, за довіреністю;
розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, с. Старий Яричів, Львівська область
на рішення господарського судуЗапорізької області
від26.10.2015 р. (підписано 02.11.2015 р.)
у справі№ 908/3509/15 (головуючий Мойсеєнко Т.В., судді Азізбекян Т.А., Проскуряков К.В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Кліон", м. Запоріжжя
до відповідачів:1. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, м. Запоріжжя; 2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, с. Старий Яричів, Львівська область
простягнення 115 185,00 грн.
В С Т А Н О В И В:

У червні 2015 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Кліон", м. Запоріжжя (Позивач) із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, м. Запоріжжя (Відповідач-1) та до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, с. Старий Яричів, Львівська область (Відповідач-2) про стягнення заборгованості за договором поставки №128/14 від 09.09.2014р. у розмірі 115 185,00 грн., з яких: з ФОП ОСОБА_6 114 185,00 грн. та з ФОП ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_6 солідарно 1 000,00 грн. за договором поруки від 09.09.2014р.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 26.10.2015р. позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Відповідач-2, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального і процесуального права України та при неповному з'ясуванні судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на те, що спірні поставки останнім оплачені повністю, поясняв, що грошові кошти за отриманий товар передавались ним готівкою менеджеру позивача ОСОБА_8

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2016р. розгляд справи було відкладено на 22.02.2016р.

Розпорядженням секретаря другої судової палати Донецького апеляційного господарського суду від 17.02.2016 р. змінено склад судової колегії, суддю Ломовцеву Н.В. у зв'язку з відпусткою останньої було змінено на суддю Чернота Л.Ф.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 22.02.2016р. розгляд справи було відкладено на 14.03.2016р.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 12.03.2016р. змінено склад судової колегії, суддю Чернота Л.Ф. у зв'язку з відпусткою останньої було змінено на суддю Попкова Д.О.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги, також було заявлено клопотання про зупинення провадження у справі та призначення судової експертизи, яке судовою колегією залишено без задоволення через недоцільність.

Представник позивача вважав рішення суду законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача-1 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, тому судова колегія вважає за можливе розглянути скаргу за наявними в справі матеріалами без представника відповідача-1, що не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.09.2014 р. між позивачем та відповідачем-2 був укладений договір поставки № 128/14 (далі - Договір поставки), за яким позивач зобов'язався передати у власність відповідача рибу, рибну продукцію і морепродукти (далі - товар), а відповідач - прийняти товар і оплатити його на умовах даного Договору.

Відповідно до п. 7.1 Договору, строк його дії встановлено до 31 грудня 2014 року.

Згідно п. 1.2 Договору, найменування, асортименти, кількість, ціна за одиницю й загальна вартість товару узгоджуються сторонами при оформленні усних заявок та вказуються в накладних. Підписані обома сторонами накладні підтверджують узгодження сторонами всіх суттєвих умов договору по відношенню до поставок відповідних партій товарів на виконання заявок по ним.

Умови оплати визначені в п. 3.1 Договору з відтермінуванням платежу на 14 календарних днів.

На виконання умов Договору позивачем був поставлений відповідачу товар (оселедець, оселедець філе, пангасіус філе) на загальну суму 115 185,00 грн. з ПДВ згідно видаткових накладних № 116875 від 19.11.2014 р. на суму 39 000,00 грн. з ПДВ та № 117819 від 21.11.2014 р. на суму 76 185,00 грн. з ПДВ.

Товар отриманий особисто відповідачем-2 без зауважень.

Також, 09.09.2014 р. між позивачем та відповідачем-1 був укладений договір поруки б/н (далі - Договір поруки), відповідно до якого відповідач-1 поручився перед позивачем за виконання обов'язку відповідача-2 за Договором поставки.

За умовами п.п. 1.2, 3.1 Договору поруки, у разі порушення відповідачем-2 обов'язку за основним договором відповідачі 1 та 2 відповідають перед позивачем як солідарні боржники. В період дії основного договору відповідач-1 відповідає за своєчасну оплату відповідачем-2 заборгованості за поставлені товари по основному договору. Виконання зобов'язання за основним договором забезпечується порукою частково - у сумі 1 000,00 грн. Відповідальність відповідача-1 обмежується вказаною сумою.

Згідно п. 6.1 Договору поруки, він набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту припинення поруки.

Предметом позову є стягнення заборгованості з відповідача-2 на користь позивача в розмірі 115 185,00 грн., яку він вимагає стягнути наступним шляхом: в розмірі 1 000,00 грн. - солідарно з відповідачів, а решту суми в розмірі 114 185 грн. - з відповідача-2.

Факт отримання товару на суму 115 185,00 грн. саме за договором №128/14 від 19.09.2014р. по накладним № 116875 від 19.11.2014 р. та № 117819 від 21.11.2014 р. відповідачем-2 не оспорюється, доказів оплати спірної заборгованості відповідачем-2 не надано.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності до норм ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилається на те, що спірні поставки ним оплачені повністю, поясняв, що грошові кошти за отриманий товар передавались ним готівкою менеджеру позивача ОСОБА_8, який супроводжував поставки, однак будь-яких підтверджуючих документів про оплату не складалось. У якості доказу такої оплати позивач посилається на акт звірки взаємних розрахунків станом за період 01.10.2014р. - 06.01.2015р. (а.с. 54, т. 1).

Із зазначеного акту звірки вбачається, що з боку позивача він підписаний ОСОБА_9

Заперечуючи проти доводів відповідача-2 позивачем було надано до матеріалів справи письмові пояснення від 11.09.2015 р. та нотаріально засвідчену заяву вищезазначеної особи, що займає посаду менеджера (управителя) в оптовій торгівлі складу позивача, в яких він заперечив факт підписання акту звіряння за період з 01.10.2014 р. по 06.01.2015 р., а також наявність повноважень на таке підписання.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно зі ст. 198 ГК України платежі за грошовими зобов'язаннями, що виникають у господарських відносинах, здійснюються в безготівковій формі або готівкою через установи банків, якщо інше не встановлено законом.

Факт оплати відповідно до вимог чинного законодавства має підтверджуватися прибутковим ордером, платіжною квитанцією, платіжними повідомленням або іншими первинними документами, які підтверджують факт оплати.

Зокрема, відповідно до п. 3.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. N 637, касові операцій здійснені підприємствами (підприємцями) на території України при розрахунках у готівковій формі оформлюються прибутковими касовими ордерами, підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства.

Відповідно до п. 1.13 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21.01.2014 р., під час здійснення розрахунків можуть застосовуватись розрахункові документи на паперових носіях та в електронному вигляді. Ця Інструкція встановлює правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів: меморіального ордера; платіжного доручення; платіжної вимоги-доручення; платіжної вимоги; розрахункового чека; акредитива; інкасового доручення (розпорядження).

Позивач факт складання наданого відповідачем-2 акту звірки та зазначені у ньому складові не визнає.

Також позивачем надані пояснення, що за даними бухгалтерського обліку позивача обліковується заборгованість відповідача-2 в розмірі 115 185,00 грн. за двома спірними накладними, інших поставок товару не було.

Частинами 1-3 ст. 92 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_8 на отримання грошових коштів від відповідача-2 та підписання актів звірки, тощо матеріали справи не містять.

Дослідити відображення господарських операцій між сторонами в податковому обліку позивача також не виявляється можливим, оскільки, як вбачається зі змісту листа Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя від 03.08.2015 р. б/н, за даними податкової звітності позивача неможливо відокремити здійснення господарських операцій останнього в розрізі сум та періодів з відповідачем-2 у податковій звітності за період з 01.10.2014 р. по 13.03.2015 р., оскільки відповідач-2 не є платником податку на додану вартість, через що неможливо підтвердити чи спростувати факт відображення господарських операцій між сторонами у податковій звітності з ПДВ за період з 01.10.2014 р. по 13.03.2015р. (т.1, а.с. 61).

В реєстрі виданих та отриманих податкових накладних за цей період окремо не відображена інформація про господарські операції з ФОП ОСОБА_6

За таких підстав судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності належних доказів оплати відповідачем-2 спірної заборгованості.

У зв'язку з невиконанням відповідачем-2 зобов'язань з оплати поставленого товару, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача-2 заборгованості в розмірі 114 185,00 грн., а решту суми боргу - 1 000,00 грн. позивач просить стягнути з відповідачів солідарно, оскільки на цю суму з відповідачем-1 був укладений Договір поруки від 09.09.2014 р., згідно якого відповідач-1 відповідає перед позивачем солідарно з відповідачем-2 в межах суми в 1 000,00 грн.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи невиконання відповідачем-1 зобов'язань зі сплати боргу за Договором поставки в межах суми його відповідальності в 1 000,00 грн., судова колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції про солідарне стягнення з відповідачів суми боргу в розмірі 1 000,00 грн.

За таких підстав висновок суду першої інстанції про стягнення суми заборгованості з відповідача-2 в розмірі 114 185,00 грн. та стягнення солідарно з відповідачів 1 та 2 суми заборгованості в розмірі 1 000,00грн. є вірним.

Будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судовою колегією не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Якщо відповідач-2 вважає, що його грошові кошти були неправомірно присвоєні будь-якими працівниками позивача, він має право звернутися до правоохоронних органів з цього приводу.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 26.10.2015 року у справі № 908/3509/15 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на відповідача-2.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, с. Старий Яричів, Львівська область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 26.10.2015 року у справі № 908/3509/15 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді К.І. Бойченко

Д.О. Попков

Надр. 6 прим.:

1 позивачу

2 відповідачам

1 до справи

1 ДАГС

1 ГС