РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року Справа № 906/1080/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Петухов М.Г. , суддя Гулова А.Г.

при секретарі судового засідання Першко А.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1;

від відповідача: Макаренко І.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача Приватне підприємство "Кароля" на рішення господарського суду Житомирської області від 30.09.15р. в справі № 906/1080/15 (суддя Сікорська Н.А.)

за позовом ОСОБА_4

до відповідача Приватного підприємства "Кароля"

про визнання недійсними рішень загальних зборів власників № 5 та № 7, протокол № 1 від 9 липня 2013 року

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (надалі - Позивач) звернулася в господарський суд Житомирської області з позовною заявою (том 1, а.с. 3-8) до Приватного підприємства «Кароля» (надалі - Відповідач) про визнання недійсними рішення загальних зборів власників Відповідача № 4 «Щодо обрання ревізійної комісії», № 5 «Щодо виключення власників зі складу підприємства», № 6 «Щодо відкликання та призначення директора підприємства та укладення з ним контракту», № 7 «Щодо внесення змін до Статуту шляхом його викладення в новій редакції» оформленні протоколом № 1 загальних зборів власників Відповідача від 9 липня 2013 року.

28 вересня 2015 року на адресу господарського суду Житомирської області надійшло уточнення позовних вимог (том 1, а.с. 149), в котрому з підстав, висвітлених у даному клопотанні, Позивач просив визнати недійсним рішення загальних зборів власників Відповідача від 9 серпня 2013 року № 5 та № 7 щодо виключення Позивача і ОСОБА_6 зі складу власників Відповідача та внесення змін до Статуту шляхом його викладення в новій редакції.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 30 вересня 2015 року (том 1, а.с. 229-234) в справі № 906/1080/15 з підстав, вказаних у цьому рішенні, позов задоволено частково. Визнано недійсними рішення загальних зборів власників Відповідача № 5 від 9 вересня 2013 року в частині виключення Позивача зі складу власників підприємства. Визнано недійсними рішення загальних зборів власників Відповідача № 7 від 9 серпня 2013 року в частині внесення змін до Статуту Відповідача, що пов'язані з виключенням Позивача зі складу власників підприємства. В решті позовних вимог відмовлено. Також, даним судовим рішенням покладено на Відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 609 грн.

Не погоджуючись із винесеним рішенням суду першої інстанції Відповідач звернувся з апеляційною скаргою (том 1, а.с. 244-247) до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій, з підстав, вказаних у цій апеляційній скарзі, просить рішення господарського суду Житомирської області від 30 вересня 2015 року в даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того, Відповідач як на підставу скасування рішення суду посилається на те, що Позивач діючи як директор Відповідача та будучи одночасно співвласником Відповідача розірвала більше 80 договорів оренди земельних ділянок укладених з їх власниками, в результаті чого було зменшено площі землекористування Відповідача, як сільськогосподарського товаровиробника. Також, апелянт зауважує, що німецькі власники Відповідача для розвитку підприємства закупили в Німеччині сільськогосподарську техніку на суму більше 800 тис. Євро, проте, як зауважує Відповідач, зазначену сільськогосподарську техніку Позивач на баланс Відповідача не було поставлено, в такий протиправний спосіб підприємство було незаконно позбавлено засобів виробництва.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 29 жовтня 2015 року колегія суддів (у складі: головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Сініцина Л.М., суддя Петухов М.Г.) прийняла до провадження апеляційну скаргу Відповідача та призначила її розгляд на 24 листопада 2015 року об 10 год. 30 хв. (том 1, а.с. 242).

Згідно з розпорядженням голови Рівненського апеляційного господарського суду від 23 листопада 2015 року у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді Сініциної Л.М. внесено зміни до складу колегії суддів, окрім заміни головуючого судді, та визначено колегію у складі: головуючий суддя - Маціщук А.В., суддя Гулова А.Г., суддя Петухов М.Г. (том 2, а.с. 1).

Ухвалою суду від 24 листопада 2015 року, з підстав, висвітлених у даній ухвалі розгляд справи було відкладено на 22 грудня 2015 року (том 2, а.с. 4).

На виконання вимог ухвали суду Відповідачем було подано додаткові письмові пояснення до апеляційної скарги (том 2, а.с. 16-19; 32-35).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 22 грудня 2015 року, з підстав, висвітлених у даній ухвалі розгляд справи було відкладено на 19 січня 2016 року.

Розпорядженням керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду від 18 січня 2016 року № 01-06/9, проведено повторний автоматичний розподіл даної справи, яким визначено колегію у складі суддів: головуючий суддя - Василишин А.Р., суддя Гулова А.Г., суддя Петухов М.Г. (том 2, а.с. 41).

Ухвалою суду від 19 січня 2016 року (том 2, а.с. 42) апеляційну скаргу Відповідача прийнято до провадження та призначено її розгляд на 19 січня 2016 року на 11 годину 00 хвилин.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 19 січня 2016 року (том 2, а.с. 55), з підстав, висвітлених у даній ухвалі розгляд справи було відкладено на 16 березня 2016 року на 14 годину 50 хвилин.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав, що відповідно до частини 2 статті 96 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення місцевого господарського суду.

В судовому засіданні від 16 березня 2016 року представник Відповідача підтримав доводи, висвітлені в апеляційній скарзі та просить скасувати рішення місцевого господарського суду.

В судовому засіданні від 16 березня 2016 року представник Позивача заперечив проти доводів, висвітлених в апеляційній скарзі Відповідача, вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача 2, розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу Відповідача слід задоволити частково, рішення господарського суду Житомирської області від 30 вересня 2015 року по справі № 906/1080/15 скасувати частково (в частинах визнання недійсним рішення зборів № 5 щодо виключення Позивача зі складу власників Відповідача та в частині внесення змін до Статуту). Прийняти нове рішення в скасованих частинах, котрим відмовити в задоволенні даних позовних вимог. При цьому апеляційний господарський суд виходив з такого.

В матеріалах справи міститься Статут Відповідача, затверджений Загальними Зборами Власників Рішенням № 1 від 29 квітня 2008 року (том 1, а.с. 21-32), з дослідження котрого вбачається наступне.

Відповідно пункту 1.2 Статуту Відповідача в редакції, затвердженій рішенням зборів власників від 29 квітня 2008 року власниками Відповідача є:

· ОСОБА_4, громадянка України, що проживає - Україна, АДРЕСА_1, ід. № НОМЕР_1;

· ОСОБА_6, громадянин України, що проживає - Україна, АДРЕСА_1, ід. № НОМЕР_2;

· ОСОБА_10, громадянин Німеччини, проживає за адресою - АДРЕСА_2 (паспорт № НОМЕР_8, виданий муніципалітетом м. Вунстрф 222 січня 2004, ід. № НОМЕР_4);

· ОСОБА_8, громадянин Німеччини, проживає за адресою - АДРЕСА_3 (паспорт № НОМЕР_9, виданий муніципалітетом м. Сатерленд 9 листопада 1998 року, ід. № НОМЕР_6);

· ОСОБА_9, громадянин Німеччини, проживає за адресою - АДРЕСА_4 (паспорт № НОМЕР_10, виданий 5 лютого 2008 року муніципалітетом м. Нендорф, ід. № НОМЕР_7).

Відповідно до підпункту 5.2 Статуту Відповідача, частки Власників в статутному капіталі Підприємства становлять:

· ОСОБА_10 - 837 500 грн, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 29 квітня 2008 року становить 106 281, 73 Євро, що становить 50 відсотків від статутного капіталу Підприємства;

· ОСОБА_8 - 293 125 грн, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 29 квітня 2008 року становить 37 198, 60 Євро, що становить 17, 5 відсотків від статутного капіталу Підприємства;

· ОСОБА_9 - 293 125 грн, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 29 квітня 2008 року становить 37 198, 60 Євро, що становить 17, 5 відсотків від статутного капіталу Підприємства;

· Позивач - 234 500 грн, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 29 квітня 2008 року становить 29 758, 88 Євро, що становить 14 відсотків від статутного капіталу Підприємства;

· ОСОБА_6 - 16 750 грн, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 29 квітня 2008 року становить 2 125, 63 Євро, що становить 1 відсоток від статутного капіталу Підприємства;

Згідно пункту 4.1 Статуту Відповідача, власники Відповідача мають право: брати участь в управлінні підприємством у порядку, визначеному Статутом; брати участь у розподілі прибутку Відповідача і одержувати його частину (дивідеденди); вийти у встановленому порядку з Відповідача; здійснювати відчуження часток (чи її частини) у статутному капіталі Відповідача, у порядку, встановленому цим Статутом та чинним законодавством; одержувати інформацію про діяльність Відповідача у порядку, встановленому Статутом.

У відповідності до пункту 4.2 Статуту Відповідача, власники Відповідача зобов'язані: додержуватися Статуту Відповідача та виконувати рішення зборів Власників; виконувати свої зобов'язання перед Відповідачем, а також робити вклади у розмірі, в порядку та засобами, що передбачені Статутом Відповідача; не розголошувати комерційну таємницю та конфіденційну інформацію про діяльність Відповідача; інші обов'язки, встановлені Статутом Відповідача та законом.

З матеріалів справи вбачається, що 9 липня 2013 року були проведені загальні збори власників Відповідача, котрі оформлені Протоколом № 1 загальних зборів Власників Відповідача (том 1, а.с. 67-70) на порядок денний яких були винесені наступні питання:

1. Обрання голови зборів та секретаря зборів;

2. Обрання голови підприємства;

3. Звіт директора про результати роботи підприємства за 2008-2012 роки;

4. Обрання ревізійної комісії;

5. Виключення Позивача та ОСОБА_6 із складу власників підприємства;

6. Відкликання та призначення директора підприємства та укладення з ним контракту;

7. Внесення змін до статуту шляхом його викладення в новій редакції.

Пунктом № 5 рішення даних зборів, оформлених Протоколом № 1 щодо Позивача було вирішено:

· виключити Позивача зі складу власників Відповідача у зв'язку з перешкоджанням цілям та меті статутної діяльності Відповідача;

· частку виключеного власника Відповідача виплатити Позивачу у встановленому законом порядку;

· у зв'язку з виключенням власника Відповідача, з метою недопущення зменшення розміру Статутного капіталу, іншим власникам довнести вклади до Статутного Капіталу в розмірі частки виключеного учасника, пропорційного розміру їх часток;

· уповноважено ОСОБА_11 провести реєстрацію змін у складі Власників.

Як зауважив Відповідач, такі дії Позивача є грубим перешкоджанням досягненню цілей Відповідача, в отриманні прибутку і у відповідності зі Статутом Відповідача та Законом "Про господарські товариства", що й стало підставою для виключення такого члена зі складу учасників товариства.

Щодо померлого ОСОБА_6, власника 1 % статуного капіталу зборами вирішено:

· виключити ОСОБА_6 зі складу власників Відповідача, у зв'язку з його смертю;

· частку виключеного власника Відповідача виплатити спадкоємцям у встановленому законом порядку;

· у зв'язку з виключенням власника Відповідача, з метою недопущення зменшення розміру Статутного Капіталу, іншим власникам довнести вклади до Статутного Капіталу в розмірі частки виключеного учасника, пропорційно розміру їх часток;

· уповноважити ОСОБА_11 провести реєстрацію змін у складі Власників.

Пунктом № 7 рішення зборів у зв'язку зі змінами в складі Власників Відповідача, було вирішено затвердити нову редакцію Статуту Відповідача та уповноважено директора Підприємства ОСОБА_11 подати Статут у новій редакції на реєстрацію.

Позивач, не погоджуючись з вищевказаними рішеннями, з метою захисту своїх прав та законних інтересів, звернувся до суду з позовом про визнання недійсними рішень загальних зборів власників (з урахуванням уточнених пунтів 5 та 7 згаданого вище рішення загальних зборів).

Дослідивши матеріали справи колегія суду зазначає, що предметом спору у даній справі є визнання недійсним пунктів 5 та 7 рішення загальних зборів власників Відповідача, та вважає за необхідне дослідити норми матеріального права спеціалізованого законодавства України, котрі направлення на врегулювання відносин, котрі виникають з приводу корпоративних відносин.

Згідно із частиною 2 статті 4 Закону України "Про господарські товариства" до установчих документів включаються відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, найменування та місцезнаходження, розмір та порядок утворення статутного (складеного) капіталу, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, по яких необхідна кваліфікована більшість голосів, порядок внесення змін до установчих документів та порядок ліквідації і реорганізації товариства.

Отже, виходячи із наведених норм, та враховуючи, що Відповідач створений кількома особами, а його статутний фонд розподілений на частки між засновниками, то за всіма ознаками, Відповідач відноситься до господарських товариств, а тому при вирішенні даного спору застосовуються норми, що регулюють діяльність господарських товариств.

Вказаний висновок зроблено в абзаці 5 частини 3.1 рішення Конституційного Суду України від 5 лютого 2013 року в справі №1-рп/2013, відповідно до якого "…статутний (складений) капітал є однією з юридичних ознак господарського товариства".

Положеннями статті 64 Закону України «Про господарські товариства» унормовано, що учасника товариства з обмеженою відповідальністю, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обов'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, може бути виключено з товариства на основі рішення, за яке проголосували учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. При цьому цей учасник (його представник) у голосуванні участі не бере.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про господарські товариства" господарськими товариствами визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку.

Статтею 89 Господарського кодексу України визначено, що управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства.

Приписами статті 97 Цивільного кодексу України встановлено, що органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

В силу частини 3 статті 100 Цивільного кодексу України, учасник товариства у випадках, встановлених установчими документами або законом, може бути виключений з товариства.

Частиною 1 статті 58 Закону України "Про господарські товариства", норми якої кореспондуються зі статтею 145 Цивільного кодексу України, вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Компетенція загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю визначена статтею 59 Закону України "Про господарські товариства", та у статті 145 Цивільного кодексу України, згідно яких до компетенції зборів товариства з обмеженою відповідальністю належить виключення учасника з товариства.

Відповідно до статті 113 Господарського кодексу України, приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх праці) чи з використанням найманої праці. Приватним є також підприємство, що діє на основі приватної власності суб'єкта господарювання - юридичної особи.

Згідно із частиною 1 статті 167 Господарського кодексу України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Корпоративні спори - це правовідносини учасників або засновників підприємства, які виникають, міняються або припиняються в процесі досудового або судового розгляду і які безпосередньо пов'язані з корпоративними правами і обов'язками.

Згідно пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» суди мають враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства.

Як вбачається з пункту 29 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", при вирішенні спорів, пов'язаних з виключенням учасника з товариства, господарські суди, як випливає зі змісту статті 64 Закону про господарські товариства, повинні дослідити всі обставини, пов'язані з виключенням учасника з товариства, дати оцінку його поведінці, встановити наявність негативних для товариства наслідків у зв'язку з діями (бездіяльністю) учасника. Якщо негативні наслідки ще не настали, потрібно правильно визначити вірогідність їх настання. Необхідно встановити причинний зв'язок між діями (бездіяльністю) учасника товариства та негативними наслідками для товариства, а також дослідити мотиви поведінки учасника, форму вини тощо.

Вирішуючи питання про наявність факту перешкоджання учасником своїми діями досягненню цілей товариства, необхідно встановити, що поведінка учасника суттєво ускладнює діяльність товариства чи робить її практично неможливою.

Господарські суди повинні враховувати як фактичні обставини, що були підставою для виключення учасника з товариства, так і дотримання вимог законодавства та установчих документів при скликанні та проведенні відповідних загальних зборів.

Відповідно до пункту 4.24 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25 лютого 2016 року № 4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що вникають з корпоративних правовідносин», під час вирішення спорів, пов'язаних з виключенням учасників з господарських товариств, господарським судам слід враховувати, що прийняття рішення про виключення учасника з господарського товариства законом віднесено до компетенції загальних зборів учасників цих товариств, а не суду. Виключення учасника з товариства судом є втручанням у господарську діяльність товариства, а тому суд не має права брати на себе функції органів управління товариством. Суд перевіряє обґрунтованість та законність прийняття рішення про виключення учасника у разі подання ним позову про визнання такого рішення недійсним.

У рішенні загальних зборів про виключення учасника з господарського товариства повинні міститися обґрунтовані причини такого виключення і зазначено, які саме факти невиконання статутних обов'язків стали підставою для виключення учасника з товариства, в чому полягає систематичність невиконання учасником товариства його обов'язків, якими саме діями (бездіяльністю) учасник перешкоджає досягненню цілей товариства.

Відсутність відповідних відомостей у рішенні про виключення учасника з товариства може бути підставою для визнання зазначеного рішення недійсним за позовом такого учасника.

Під час вирішення питання про наявність факту перешкоджання учасником своїми діями досягненню цілей товариства необхідно встановити, що поведінка учасника суттєво ускладнює діяльність товариства чи робить її практично неможливою.

Господарські суди повинні перевірити фактичні обставини, що були підставою для виключення учасника товариства, а також дослідити питання щодо дотримання вимог законодавства та установчих документів під час скликання та проведення відповідних загальних зборів.

Приписами пункту 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24 жовтня 2008 року "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" визначено, що судам необхідно враховувати, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. При цьому, підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення зборів; акціонер (учасник) товариства був позбавлений можливості взяти участь у зборах; рішення загальних зборів порушує права чи законні інтереси акціонера (учасника) товариства.

Колегія суду дослідивши докази, наявні у матеріалах справи в контексті встановлених на момент розгляду позовної заяви обставин справи в площинні положень нормативно-правових актів, направлених на врегулювання відносин, котрі виникають саме під час реалізації корпоративних прав - констатує наступне.

Відповідно до пункту 1.1 Статуту, Відповідач створений у відповідності до Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, та іншими законодавчими актами, з метою одержання прибутку.

Відповідач створюється для здійснення підприємницької діяльності у сфері сільського господарства, оптової та роздрібної торгівлі, виробництва товарів народного вжитку, продукції виробничого та промислового призначення, будівництва, надання послуг, громадського харчування, а також проведення іншої підприємницької діяльності з метою одержання прибутку.

Відповідно до пункту 1.2 Статуту Відповідача, власниками Відповідача є громадяни: ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_9.

За приписами пункту 8.2 Статуту, вищим органом управління Відповідачем є Загальні збори Власників; вони складаються з власників підприємства або призначених ними представників; представники власників повинні діяти на основі довіреності

За умовами пункту 8.4 Статуту: загальні збори Власників Відповідача скликаються Головою Відповідача шляхом повідомлення іменним листом усіх власників Відповідача, незалежно від того, чи це чергові чи позачергові Загальні Збори Власників Відповідача; повідомлення про проведення Зборів повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до початку зборів, або у виняткових випадках в коротші строки за згодою усіх власників Відповідача; повідомлення про проведення зборів повинно містити детальне зазначення порядку денного, а також місця, дати і часу проведення Зборів.

Доказами наявними в матеріалах справи, а саме повідомленням від 28 травня 2013 року (оригінал котрого, згідно штемпеля місцевого господарського суду, було оглянуто в судовому засіданні; том 1, а.с. 64) було підтверджено, що 28 травня 2013 року Позивачу було направлено повідомлення про те, що 9 липня 2013 року об 11-00 годині відбудуться загальні збори власників Відповідача за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Скраглівка, вул. Чуднівська.

Цим же повідомленням Позивача було повідомлено про питання, які будуть винесені на порядок денний даних зборів.

Як вбачається з фіскального чека від 28 травня 2013 року № 4813 (том 1, а.с. 65) вищевказане повідомлення Позивачу направлялось за місцем його реєстрації: АДРЕСА_5.

Факт отримання вказаного повідомлення Позивач визнав при розгляді справи № 274/4151/13-ц Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за позовом ОСОБА_4 до Приватного підприємства "Кароля" про поновлення на роботі (том 1, а.с. 87).

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить до висновку, що Відповідачем було вжито заходи для належного повідомлення Позивача про час, дату та місце проведення загальних зборів, у відповідності до пункту 8.4 Статуту, що свідчить про обізнаність Позивача про проведення зборів та повністю нівелює його твердження, висвітлені в позовній заяві щодо неповідомлення його про проведення загальних зборів.

Відповідно до Протоколу реєстрації Власників Відповідача від 9 липня 2013 року для участі в загальних зборах Відповідача зареєструвались: ОСОБА_10 (частка 50 %, 837 500 грн), ОСОБА_8 (частка 17.5 %, 293 125 грн) та ОСОБА_9 (частка 17,5%, 293 125 грн), які в сукупності володіють 85 % голосів (том 1, а.с. 66).

Колегія суддів констатує, що відповідно до частини 8 статті 41 Закону України «Про господарські товариства» загальні збори визнаються правомочними, якщо в них беруть участь акціонери, що мають відповідно до статуту товариства більш як 60 відсотків голосів.

Колегія суддів зауважує, що дана стаття повністю кореспондується з пунктом 8.7 Статуту, в котрому також визначено, що загальні збори власників Відповідача вважаються повноважними, якщо на них були присутні власники (представники власників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів.

За вищенаведених обставин, судова колегія доходить до висновку, що збори власників Відповідача, на яких приймалось оскаржуване рішення були повноважними.

Відповідно до Протоколу загальних зборів власників Відповідача № 1 від 9 липня 2013 року, на порядок денний даних зборів винесено сім питань, по яким були прийняті відповідні рішення, з яких два оскаржуються Позивачем (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог), а саме:

· № 5 про виключення Позивача та ОСОБА_6 зі складу Власників Підприємства;

· № 7 про внесення змін до Статуту шляхом його викладення в новій редакції.

Дослідивши даний протокол (том 1, а.с. 68-69), судова колегія зауважує, що по п'ятому питанню порядку денного щодо виключення зі складу учасників Позивача -прийняли участь у голосуванні 100 % голосів присутніх власників. За прийняття такого рішення голосували власники у розмірі 100% голосів присутніх власників.

Підставою для виключення Позивача зі складу власників стало перешкоджання останньою цілям та меті Статутної діяльності Відповідача.

Зокрема, як зазначається в оскаржуваному Позивачем Протоколі № 1 загальних зборів власників Відповідача: Позивач систематично порушує права інших власників Відповідача, діючи при цьому в своїх власних інтересах Позивач зловживаючи довірою, шляхом обману заволодів сільськогосподарською технікою, яка була куплена іншими учасниками в Німеччині за власні кошти для потреб Відповідача. Однак дану техніку Позивач на баланс Відповідача так і не поставив. Крім того, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам Відповідача, без відома та згоди інших власників, Позивач зменшив площі землекористування Відповідача більш як на 1 тис. га., переуклавши договори оренди земельних ділянок на інше підприємство. Позивач не надає іншим власникам інформації стосовно діяльності Відповідача чим перешкоджає цілям та меті Статутної діяльності Відповідача.

Відповідно до статті 64 Закону України «Про господарські товариства», учасника товариства з обмеженою відповідальністю, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обов'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, може бути виключено з товариства на основі рішення, за яке проголосували учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. При цьому цей учасник (його представник) у голосуванні участі не бере.

Між тим, пунктом 4.2 Статуту Відповідача передбачені наступні обов'язки власників: додержуватись Статуту Відповідача та виконувати рішення зборів Власників; виконувати свої зобов'язання перед Відповідачем, а також робити вклади у розмірі, в порядку та засобами, що передбачені Статутом Відповідача; не розголошувати комерційну таємницю та конфіденційну інформацію про діяльність Відповідача; інші обов'язки, встановлені Статутом Відповідача та законом.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про господарські товариства» учасники товариства зобов'язані: додержувати установчих документів товариства і виконувати рішення загальних зборів та інших органів управління товариства; виконувати свої зобов'язання перед товариством, в тому числі і пов'язані з майновою участю, а також вносити вклади (оплачувати акції) у розмірі, порядку та засобами, передбаченими установчими документами; не розголошувати комерційну таємницю та конфіденційну інформацію про діяльність товариства; нести інші обов'язки, якщо це передбачено цим Законом, іншим законодавством України та установчими документами.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 жовтня 2008 року «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» визначено, що при вирішенні спорів, пов'язаних з виключенням учасника з товариства, господарські суди, як випливає зі змісту статті 64 Закону про господарські товариства, повинні дослідити всі обставини, пов'язані з виключенням учасника з товариства, дати оцінку його поведінці, встановити наявність негативних для товариства наслідків у зв'язку з діями (бездіяльністю) учасника; якщо негативні наслідки ще не настали, потрібно правильно визначити вірогідність їх настання; необхідно встановити причинний зв'язок між діями (бездіяльністю) учасника товариства та негативними наслідками для товариства, а також дослідити мотиви поведінки учасника, форму вини тощо.

Вирішуючи питання про наявність факту перешкоджання учасником своїми діями досягненню цілей товариства, необхідно встановити, що поведінка учасника суттєво ускладнює діяльність товариства чи робить її практично неможливою.

Господарські суди повинні враховувати як фактичні обставини, що були підставою для виключення учасника з товариства, так і дотримання вимог законодавства та установчих документів при скликанні та проведенні відповідних загальних зборів.

З огляду на зазначене колегія суддів зауважує, що з матеріалів справи вбачається, що Відповідач 16 травня 2013 року звертався до Позивача з вимогою про скликання загальних зборів Відповідача (том 1, а.с. 62).

Проте, на дану вимогу Позивач надав відповідь, що він відповідно до вимогу пункту 8.4 Статуту не уповноважений був на скликання зборів власників Відповідача (том 1, а.с. 63).

Також, в матеріалах справи містяться акти, які складені Відповідачем 9 липня 2013 року як про відмову Позивача брати участь в загальних зборах, приймати участь в голосуванні, так і про відмову Позивача надавати будь-які усні чи письмові пояснення з приводу причин ненадання звіту (том 1, а.с. 72-73). Дані докази опосередковано засвідчують про бездіяльність Позивача у виконанні своїх статутних обов'язків та налагодженні співпраці та взаємовідносин з іншими власниками.

Окрім того, колегія суддів не може залишити поза увагою обставини, встановленні у судових актах при розгляді справи № 274/4151/13-ц за позовом Позивача до Відповідача про поновлення на роботі (том 1, а.с. 86-90), а саме.

В ухвалі Апеляційного суду Житомирської області від 3 березня 2014 року зазначено, що (том 1, а.с. 88): позивачка діючи всупереч Статуту підприємства та вимог інших власників ПП «Кароля» звіти про діяльність підприємства за період своєї діяльності не надавала, інших власників підприємства до управління підприємством не допускала, інформації про діяльність підприємства не надавала, привласнила сільськогосподарську техніку підприємства, зменшила площі орендованих земель.

З огляду на вищенаведене, колегія суду зазначає, що за приписами частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до пункту 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Статтею 124 Конституції України визначено, що: судові рішення (ухвала, постанова) є обов'язковими до виконання на всій території України.

При цьому, колегія суддів критично відноситься до тверджень Позивача з приводу того, що Відповідач помилково ототожнює обов'язки Позивача як одного з власників Відповідача та Позивача, як директора Відповідача.

Адже, правовий статус Позивача чітко закріплений Статутом Відповідача, а саме пунктами 1.2, 5.2 Статуту: Позивач визначений як власник підприємства із зазначенням його індивідуальних даних, частки в статутному капіталі, визначеній в грошовому еквіваленті та відсотковому.

Відтак, в першу чергу Позивач є одним із власників (учасників) Відповідача, котрий в свою чергу, відповідно до пункту 4.2 Статуту зобов'язаний виконувати свої обов'язки як власника (учасник) Відповідача, і лише в подальшому Позивача було призначено директором Відповідача, статус і повноваження котрого визначений пунктом 8.13 Статуту.

Тобто, призначаючи Позивача директором, жодним документом чи нормативним актом не було позбавлено Позивача виконувати свої зобов'язання саме як одного із власників (учасників) Відповідача, адже виконання обов'язків директора підприємства тягне за собою автоматичне виконання обов'язків власника цього підприємства, що полягає у створенні сприятлих наслідків для товариства щодо здійснення напрямків діяльності та досягненні мети підприємства.

З пояснень, наданих орендодавцями з приводу укладених між Позивачем та орендодавцями договорами оренди (том 1, а.с. 135-141), вбачається, що орендодавці неодноразово зверталися конкретно до Позивача з приводу розірвання договору оренди землі, з огляду на не оброблення орендованих земельних ділянок. Також, в даних поясненнях зазначено, що на даний час належні орендодавцям земельні ділянки передані в користування ФГ «Віктор Д».

Також, в матеріалах справи містяться зустрічні позовні заяві, в котрих орендодавці земельних ділянок (котрі раніше передали свої земельні ділянки у коритсування Відповідачу), зважаючи на укладення в 2014 році з ФГ «Віктор Д» договорів оренди, просили припинити дію договорів земельних ділянок укладених між ними та Відповідачем (том 1, а.с. 182-221).

При цьому, в матеріалах справи містяться угоди про припинення дії договорів оренди землі, укладених у 2008 році між Відповідачем та орендодавцями, котрі підписані зі сторони Відповідача саме Позивачем (том 1, а.с. 184, 188, 193, 198, 202, 209, 212, 215, 218, 22, 226).

З витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (том 1, а.с. 161-162) від 25 вересня 2015 року вбачається, що Фермерське господарство «Віктор Д» зареєстровано за адресою Житомирська область, Бердичівський район, с. Скраглівка, вулиця Чуднівська, будинок 47-А, засновником, директором та підписантом котрого є - Позивач, вид діяльності ФГ - змішане сільське господарство, оптова торгівля торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

Дані докази, в котре опосередковано засвідчуть саме наявність корисливості в діях Позивача, свідомої бездіяльності по відношенню до розвитку та діяльності Відповідача, що призвело до негативних наслідків для Відповідача і наявність причинного зв'язку між діями (бездіяльністю) Позивача саме як власника (учасника) Відповідача (та виконання посадових повноважень) та негативними наслідками для Відповідача та інших його учасників, з огляду на примноження та збагачення власного фермерського господарства (ФГ «Віктор Д»).

З врахуванням описаного вище в даній судовій постанові, колегія суду доходить висновку, що в матеріалах справи містяться докази та й в самому ж протоколі № 1 чітко конкретизовані обґрунтовані причини виключення Позивача, так як і зазначено, які саме факти невиконання статутних обов'язків стали підставою такого виключення, та зазначено в чому саме полягає систематичність невиконання Позивачем його обов'язків та якими саме діями (бездіяльністю) Позивач перешкоджає досягненню цілей Відповідача.

Таким чином, факт переукладення договорів оренди з орендодавцями (котрі першочергово мали договірні відносити саме з Відповідачем) на свою користь, що в свою чергу призвело до зменшення площі землекористування, зловживаючи довірою інших власників Відповідача, відмова у наданні пояснень та звіту з приводу ситуації, котра склалася на підприємстві, у своїй сукупності свідчить про невиконання Позивачем своїх обов'язків саме як учасника (власника) Відповідача та є доказами не виконання або неналежного виконання Позивачем обов'язків учасника Відповідача (що неправомірно виконував свої посадові повноваження у Відповідача, з власних корисливих мотивів, та в збиток іншим власникам Відповідача), що в кінцевому результаті призвело до перешкоджання ним своїми діями досягненню цілей Відповідача.

Зважаючи на усе вищеописане в даній судовій постанові, суд доходить висновку, що оскаржуваним рішенням не порушено законні права та інтереси Позивача, відтак рішення власників Відповідача від 9 липня 2013 року, прийняте Відповідачем на загальних зборах в частині виключення Позивача зі складу власників Відповідача є підставним та обгрунтованим.

Відповідно, апеляційний господарський суд скасовує судове рішення в цій частині та приймає нове, яким відмовляє Позивачу в задоволенні даних позовних вимог.

Щодо вимоги Позивача про визнання недійсним рішення загальних зборів власників Відповідача щодо виключення зі складу власників ОСОБА_6, то колегія суддів зазначає таке.

Як вбачається з протоколу загальних зборів Підприємства, підставою для виключення ОСОБА_6 стала його смерть.

Факт смерті ОСОБА_6 підтверджено свідоцтвом про смерть від 28 липня 2012 року (том 1, а.с. 20).

За приписами частини 4 статті 25 Цивільного кодексу України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до підпункту 8.9.4 Статуту, до виключної компетенції загальних зборів Підприємства належить, зокрема, виключення власника із підприємства.

Отже, враховуючи факт припинення цивільної правоздатністі ОСОБА_6, яка пов'язана з його смертю, колегія суддів дійшла висновку, що Відповідачем правомірно виключено останнього з числа власників Відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звернувся з даним позовом до суду саме як бувший власник (учасник) Відповідача, який мав корпортивні права в підприємстві Відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтресу.

Звертаючись з позовною вимогою про визнання недійсним рішення загальних зборів від 9 липня 2013 року в частині виключення зі складу ОСОБА_6, Позивач посилається на те, що Відповідачем проігноровано вимоги пунктів 7.6, 7.6.1 Статуту, відповідно до яких, зокрема, загальні збори співвласників не можуть відмовити спадкоємцю у набутті права участі у підприємстві.

Пунктом 7.6 Статут визначено, що: частка у статутному капіталі Відповідача переходить до спадкоємця власника Відповідача; спадкоємець має право відмовитись від вступу в Підприємство, має право одержати вартість частини майна, пропорційну частці у статутному капіталі Відповідача, що належить йому про праву спадщини.

Статтею 55 Закону України «Про господарські товариства» передбачено, що у зв'язку із смертю громадянина, учасника товариства, спадкоємці мають переважне право вступу до цього товариства.

Згідно з частиною п'ятою статті 147 Цивільного кодексу України, частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю переходить до спадкоємця фізичної особи або правонаступника юридичної особи - учасника товариства, якщо статутом товариства не передбачено, що такий перехід допускається лише за згодою інших учасників товариства.

У пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 Про практику розгляду судами корпоративних спорів роз'яснено, що суди мають враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.

З огляду на зазначене, колегія суддів зауважує, що в результаті прийняття рішення загальними зборами власників Відповідача щодо виключення ОСОБА_6 з числа власників, права та інтереси Позивача саме, як учасника Відповідача, не порушені.

За таких обставин, колегія суддів доходить до висновку, що вимоги Позивача до Відповідача в частині визнання недійсним рішення № 5 загальних зборів щодо виключення із складу власників підприємства ОСОБА_6 є безпідставними та нормативно необгрунтованим.

Дане вчинено і місцевим господарським судом. Відповідно, апеляційний господарський суд залишає без змін судове рішення в цій частині.

Водночас, зважаючи на відмову в задоволенні позовних вимог Позивача щодо виключенні зі складу власників Відповідача ОСОБА_6 та Позивача, апріорі не підлягає до задоволення вимоги Позивача (зважаючи на похідний характер даної вимоги) щодо визнання недійсними рішення Загальних зборів власників Відповідача від 9 липня 2013 року щодо внесення змін до статуту шляхом його викладення в новій редакції.

З огляду на усе вищезазначене Рівненський апеляційний господарський суд констатує, що у даному випадку Відповідачем подано докази (у розрізі статтей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України), котрі підтверджують причинний зв'язок між діями (бездіяльністю) Позивача та негативними наслідками для Відповідача, а також мотиви такої поведінки, форму вини, що стало підставою, для погіршення його господарськиї діяльності.

Оскільки, судом апеляційної інстанції встановлено, а матеріалами справи підтверджується наявність підстав в контексті вищенаведених діючих норм законодавства (а саме систематичного невиконання Позивачем зобов'язань, що призвело до порушення господарської діяльності Відповідача), то колегія суду дійшла висновку, що позовні вимоги щодо визнання недійсним пунктів 5 та 7 рішення загальних зборів від 9 липня 2013 року (про виключення Позивачки зі складу власників Відповідача та про внесення змін до Статуту Відповідача), яке оформлене Протоколом № 1, не підлягають до задоволення.

Відповідно, дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія дійшла висновку щодо відмови у визнанні недійсним пунтів % та 7 рішення загальних зборів власників Відповідача.

Усе вищевказане у даній судовій постанові, вказує на неповне з'ясування місцевим господарським судом всіх обставин справи, про невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи - що в силу дії пунктів 1, 3 частини 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України є підставами для скасування оскарженого рішення господарського суду Житомирської області.

Твердження Позивача, стосовно відсутності підстав для встановлення систематичного невиконання Позивачем своїх обов'язків саме як учасником Відповідача, що спричинило порушення господарської діяльності товариства, до уваги судом не беруться, оскільки вони є безпідставні, спростовані усім вищеописаним в даній судовій постанові, і є недоведені матеріальними та процесуальними нормами діючого законодавства України.

Враховуючи усе вищевказане у даній судовій постанові, Рівненський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, а оскаржуване рішення скасувати в частинах зазначених в даній судовій постанові. Прийняти в цих частинах нове рішення, яким відмовити в задоволенні даних позовних вимог.

Судові витрати, у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає на Позивача.

Керуючись статтею 49, 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Кароля" - задоволити частково.

2. Рішенням господарського суду Житомирської області від 30 вересня 2015 року в справі № 906/1080/15 - скасувати частково в частині:

визнання недійсним рішення загальних зборів власників ПП "Кароля" № 5 від 9 серпня 2013 року в частині виключення ОСОБА_4 зі складу власників підприємства;

визнання недійсним рішення загальних зборів власників ПП "Кароля" № 7 від 9 серпня 2013 року в частині внесення змін до Статуту ПП "Кароля", що пов'язані з виключенням ОСОБА_4 зі складу власників підприємства;

розподілу судових витрат.

Прийняти в цих частинах нове рішення, яким в задоволенні даних позовних вимог відмовити.

3. В решті рішення господарського суду Житомирської області від 30 вересня 2015 року в справі № 906/1080/15 - залишити без змін.

4. Стягнути з ОСОБА_4 (АДРЕСА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ПП "Кароля" (13343, Житомирська область, Бердичівський район, с. Скраглівка, ) - 1 339 грн 80 коп. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

5. Доручити господарському суду Житомирської області видати відповідний наказ.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

7. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

8. Справу № 906/1080/15 повернути господарському суду Житомирської області.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Гулова А.Г.