РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016Справа №910/32979/15

За позовомПублічного акціонерного товариства "БАНК "ПОРТАЛ"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "КП ЧИСТЕ МІСТО"
простягнення 3 585 432,83 грн.
Суддя Ярмак О.М.

За участю представників:

від позивачаБлінов С.І. (представник за довіреністю № 13/521 від 30.11.2015)
від відповідачане з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "БАНК "ПОРТАЛ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "КП ЧИСТЕ МІСТО" заборгованості за договором № 1408-К про надання кредиту від 18.02.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.01.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/32797/15 та призначено розгляд справи на 16.02.2016.

Ухвалою від 16.02.2016 судом продовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд справи на 15.03.2016.

Відповідач в судове засідання уповноваженого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та інші документи на підтвердження своєї правової позиції не подав, позовні вимоги не спростував.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням юридичної особи - відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "КП ЧИСТЕ МІСТО є адреса: 99040, м. Севастополь, вул. М. Геловані, б.1.

З метою належного та своєчасного повідомлення відповідача про час та місце судового розгляду справи № 910/32979/15, на сторінці Господарського суду міста Києва на офіційному веб-порталі "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет в розділі "Новини та події" 22.02.2016 було розміщено повідомлення про відкладення розгляду справи № 910/32979/15, там же зазначено, що електронний варіант відповідної ухвали знаходиться в мережі Інтернет за адресою: http://www.reyestr.court.gov.uа/.

Оскільки судом вчинено всі можливі та залежні від нього заходи для належного повідомлення відповідача про час та місце судового розгляду справи № 910/32979/15, зважаючи на обмеженість процесуального строку розгляду господарського спору, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача та його відзиву на позовну заяву.

Представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги відповідно до уточненої позовної заяви, за якою просив стягнути з відповідача заборгованість, що виникла через невиконання ним своїх кредитних зобов'язань у загальному розмірі 4 544 535,12 грн.

15.02.2016 позивачем було подано до суду уточнену позовну заяву, відповідно до якої окрім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача також його інфляційну складову, 3% річних та пеню за час прострочення позичальника.

Розглянувши подану позивачем заяву, яка є фактично заявою про зміну предмета позову, суд відзначає таке.

Частиною 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Як роз'яснено в п. 3.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК.

Заяви про зміну предмета або підстави позову, які відповідають вимогам статей 54 і 57 ГПК, проте подані після початку розгляду господарським судом справи по суті, залишаються без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, про що суд зазначає в описовій частині рішення, прийнятого по суті спору (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи).

Початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, про що зазначається в протоколі судового засідання. При цьому неявка у судове засідання сторін або однієї з сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 ГПК.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Враховуючи наведене, оскільки заява про зміну предмета позову була подана позивачем до розгляду справи по суті, тобто, з дотриманням вимог ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, то приймається судом до розгляду.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представника, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

18.02.2014 між Публічним акціонерним товариством "БАНК "ПОРТАЛ" (кредитодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КП ЧИСТЕ МІСТО" (позичальник) було укладено договір про надання кредиту № 1408-К (далі - Договір), за умовами якого кредитодавець надає позичальникові грошові кошти у сумі 3 000 000,00 грн, а позичальник зобов'язується своєчасно повернути кредитодавцеві кредит і сплатити проценти за ним (п. 1.1 Договору).

Меморіальним ордером № 906 від 18.02.2014 підтверджується, що банк належним чином виконав свій обов'язок по вказаному Договору, видавши позичальнику кредит у розмірі 3 000 000,00 грн.

Згідно з п. 2.8 Договору в редакції додаткового договору № 1 від 25.03.2014 позичальник щомісячно сплачує проценти за кредитом шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у валюті кредиту на зазначений у цьому Договорі рахунок для обліку процентів у ПАТ "БАНК "ПОРТАЛ" відповідно до встановленого розміру.

Відповідно до п. 1.3 Договору проценти за кредитом встановлюються у розмірі 23% річних у гривні. Процентна ставка за кредитом є фіксованою.

У п. 4.4 Договору визначено, що позичальник зобов'язується: належним чином виконувати всі умови цього Договору (п. 4.4.1); своєчасно сплачувати проценти за кредитом відповідно до умов цього Договору, а також усі інші платежі, передбачені цим Договором.

За твердженням позивача, отримавши та користуючись грошовими коштами, позичальник не виконав належним чином свої зобов'язання за Договором щодо сплати суми процентів, нарахованих за користування кредитними грошовими коштами, у зв'язку з чим позивач звернувся до відповідача з вимогою про дострокове повернення суми кредиту у розмірі 2 961 788,80 грн (38 211,20 грн було повернуто позикодавцеві 13.01.2015) та сплату процентів.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, становить 4 544 535,12 грн, з яких: 2 961 788,80 грн - сума боргу за виданим кредитом, 67 858,33 грн - інфляційна складова боргу, 519 814,22 грн - пеня, нарахована за прострочення повернення кредиту за період з 18.09.2015 по 08.02.2016, 35 054,60 грн - 3% річних від заборгованості за виданим кредитом за період з 18.09.2015 по 08.02.2016, 681 500,34 грн - сума нарахованих процентів за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, 46 013,31 грн - інфляційна складова заборгованості по процентах, 221 367,37 грн - пеня, нарахована за прострочення сплати процентів, 11 138,15 грн - 3% річних від сум нарахованих процентів за період прострочення.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України (далі - ГК України) кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п. 2.9 Договору в редакції додаткового договору № 1 від 25.03.2014 проценти за кредитом нараховуються з дня надання (перерахування) грошових коштів і включно по календарний день, який передує дню, в якому позичальник у повному обсязі повернув кредит чи погасив заборгованість за ним (у разі наявності).

Згідно з п. 2.10 Договору в редакції додаткового договору № 1 від 25.03.2014 протягом періоду, передбаченого п. 2.9 цього Договору, проценти щомісячно нараховуються на фактичну суму грошових коштів наданих за кредитом за розрахунковий період з першого по останній календарний день поточного календарного місяця. Проценти підлягають сплаті не пізніше 5 (п'ятого) банківського дня наступного місяця за місяцем нарахування процентів. Проценти нараховуються виходячи з фактичної кількості календарних днів у розрахунковому періоді та за рік, що дорівнює 365 (366) дням.

У першому розрахунковому періоді проценти за користування кредитом нараховуються з дня надання (перерахування) грошових коштів і по останній календарний день поточного місяця, та сплачуються у строки, вказані у цьому пункті Договору.

У останньому розрахунковому періоді проценти за користування кредитом нараховуються з першого календарного дня поточного календарного місяця і включно по день, який передує дню, в якому позичальник у повному обсязі повернув (сплатив) кредит чи погасив заборгованість за ним (у разі наявності).

З матеріалів справи вбачається, що з січня 2015 року відповідач припинив сплачувати проценти за користування наданими йому грошовими коштами, тому його заборгованість перед позивачем зі сплати процентів у період з 01.01.2015 по 31.12.2015 обчислена позивачем у сумі 681 500,34 грн.

У розділі 4 Договору передбачено право кредитодавця вимагати дострокового повернення позичальником грошових коштів, наданих в межах кредиту, відповідно до умов, передбачених цим Договором, у разі порушення строків сплати процентів за кредитом.

Так, реалізуючи надане законодавством та Договором право, через несплату позичальником процентів за договором 28.08.2015 позивач надіслав відповідачу вимогу про повернення кредиту у повному обсязі у сумі 2 961 788,80 грн з урахуванням здійсненого відповідачем погашення кредиту на суму 38 211,20 грн.

Відповідно до відомостей ТОВ "Карго Експрес ЛТД", вказане відправлення було отримано представником відповідача 07.09.2015.

Натомість, відповіді на звернення позивача відповідачем надано не було, кредит к повному розмірі не повернуто, проценти не сплачено. До суду доказів протилежного відповідачем подано не було, обґрунтованих причин неможливості виконання договірних зобов'язань не наведено.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в ГК України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тож, в силу положень ЦК України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, приймаючи до уваги, що за приписами ст.ст. 4-3, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, суть якого полягає у обґрунтуванні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, своїх вимог і заперечень поданими суду доказами, які господарський суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 2 961 788,80 грн. та 681 500,34 грн. за нарахованими процентами є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін спору має місце допущене з боку відповідача порушення у його зобов'язанні за Договором, позивач заявив позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих за період прострочення відповідача.

Згідно з поданим позивачем розрахунком, за порушення строку повернення кредиту інфляційні втрати становлять 67 858,33 грн за період з жовтня 2015 року по січень 2016 року, а 3% річних - 35 054,60 грн за період з 18.09.2015 по 08.02.2016, також за порушення строку сплати процентів за період з січня 2015 року по грудень 2015 року нараховано 46 013,31 грн інфляційних втрат та 11 138,15 грн 3% річних за період з 16.02.2015 по 08.02.2016.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, оскільки відповідач прострочив виконання свого грошового зобов'язання за договором, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат є правомірними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі за розрахунками позивача, які, у свою чергу, перевірені і визнані судом вірними.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 519 8143,22 грн за несвоєчасне повернення кредиту та 221 367,37 грн несвоєчасну сплату процентів.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом ст. 524, 533 ЦК України грошовим визнається виражене в грошовій одиниці України або грошовому еквіваленті в іноземній валюті зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Як визначено ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 230, 231 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 5.4 Договору якщо після отримання повідомлення про дострокове повернення грошових коштів за кредитом у випадках, передбачених цим договором, і закінчення строку, вказаного у ньому, позичальник у вказаний у повідомленні строк не поверне кредитодавцеві грошові кошти за кредитом і не сплатить нараховані за відповідний період проценти - це вважається простроченням повернення грошових коштів за кредитом і сплати процентів, і позичальник сплачує кредитодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, чинної у період прострочення, від суми заборгованості за кредитом та/або процентами за ним за кожний календарний день прострочення до дня повного погашення заборгованості за сплатою процентів включно.

Отже, оскільки відповідачем допущено порушення договірних зобов'язань щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду доказів вжиття ним заходів щодо уникнення прострочення виконання зобов'язань, суд вважає обґрунтованим притягнення відповідача до відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання у вигляді стягнення пені.

Згідно з розрахунком позивача сума пені за прострочення повернення кредиту за період з 18.209.2015 по 08.06.2016 становить 519 814,22 грн, а сума пені за період прострочення сплати процентів становить 221 367,37 грн.

Перевіривши правильність нарахування позивачем пені, судом встановлено, що заявлені до стягнення суми не перевищують розрахунок суду та розраховані арифметично вірно.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КП ЧИСТЕ МІСТО" (99040, м. Севастополь, вул. М. Геловані, б.1, ідентифікаційний код 32117462) на користь Публічного акціонерного товариства "БАНК "ПОРТАЛ" (01135, м. Київ, просп. Перемоги, 5А, ідентифікаційний код 38870739) 2 961 788 (два мільйони дев'ятсот шістдесят одну тисячу сімсот вісімдесят вісім) грн. 80 коп. заборгованості по кредиту, 67 858 (шістдесят сім тисяч вісімсот п'ятдесят вісім) грн. 33 коп. інфляційних втрат за несвоєчасне повернення кредиту, 35 054 (тридцять п'ять тисяч п'ятдесят чотири) грн. 60 коп. 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту, 519 814 (п'ятсот дев'ятнадцять тисяч вісімсот чотирнадцять) грн. 22 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 681 500 (шістсот вісімдесят одну тисячу п'ятсот) грн. 34 коп. заборгованості по процентах, 46 013 (сорок шість тисяч тринадцять) грн.. 31 коп. інфляційних втрат за несвоєчасну сплату процентів, 11 138 (одинадцять тисяч сто тридцять вісім) грн.. 15 коп. 3% річних за несвоєчасну сплату процентів, 221 367 (двісті двадцять одну тисячу триста шістдесят сім) грн.. 37 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів, 68 168 (шістдесят вісім тисяч сто шістдесят вісім) грн.. 03 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.М. Ярмак

Повне рішення складено: 21.03.2016