ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.03.2016р. Справа №905/177/16

за позовом: Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м.Маріуполь,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний», м.Дружківка,

про стягнення 123693,33 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1 за дов.

Згідно із ст.77 ГПК України

в засіданні суду оголошувалась перерва з 01.03.2016р. до 09.03.2016р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Донецьке обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м.Маріуполь звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний», м.Дружківка про стягнення:

- на користь Державного підприємства «Шахтарськантрацит», як вигодонабувача, суми заборгованості (страхового відшкодування) в розмірі 110493,85 грн;

- на користь Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності суми пені у розмірі 13199,48 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору В№114392 від 24.03.2014р. в частині виплати страхового відшкодування, що стало підставою для нарахування пені.

Представник позивача у судове засідання 09.03.2016р. не зявився, про розгляд справи був обізнаний, про що свідчить зміст протоколу від 01.03.2016р., розписки про оголошення перерви з 01.03.2016р. до 09.03.2016р. Наразі, згідно з протоколом від 01.03.2016р. присутність сторін у судовому засіданні 09.03.2016р. обовязковою не визнавалась.

Відповідач у відзиві №69 від 27.01.2016р. проти задоволення позову заперечив та зазначив про відсутність підстав, з якими договір та закон повязують можливість виплати страхового відшкодування за договором В№114392 від 24.03.2014р.

Згідно із ст.75 Господарського процесуального кодексу України судом встановлено, що наявні у матеріалах справи документи є достатніми для прийняття повного та обґрунтованого рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

24.03.2014р. між позивачем (страхувальником) і відповідачем (страховиком) укладено договір страхування В№114392, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном, а саме: нежитловими вбудованими приміщеннями загальною площею 102,5 кв. м на першому поверсі адміністративної будівлі за адресою: Донецька область, м.Шахтарськ, вул.Крупської, 20. Згідно з преамбулою договору вигодонабувачем за цим правочином було визначено Державне підприємство «Шахтарськантацит».

За приписами п.п.3.1, 3.2 договору В№114392 від 24.03.2014р. страховим ризиком визначено вогонь пожежа, блискавка, вибух, падіння літальних апаратів. Страховими випадками є наступні події, що відбулися в результаті ризиків, зазначених у п.3.1 даного договору: а) пошкодження застрахованого майна; б) вибуття з володіння застрахованого майна.

За змістом п.12 зазначеного правочину пожежа це неконтрольований вогонь (тління, накалювання), який виник і самостійно поширюється поза місцями, спеціально призначеними для його розведення й підтримки.

Страхування не поширюється на наступні випадки, що відбулися в результаті, у період і/або у звязку з наступними обставинами на території дії таких обставин: воєнні дії або конфлікти, введення воєнного стану (п.3.4, 3.4.3 договору В№114392 від 24.03.2014р.).

У відповідності до п.7.3.6 вказаного договору страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасну виплату страхового відшкодування шляхом виплати пені у розмірі 0,5 облікової ставки Національного банку України від суми, яка підлягає сплаті за кожен день прострочення.

За приписами п.5 договору В№114392 від 24.03.2014р. останній вступає в дію з моменту укладання та діє до повного виконання сторонами зобовязань.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги вказаний вище договір як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у страхувальника, вигодонабувача, страховика певних цивільних прав та обовязків.

Відповідно до п.7.17 договору В№114392 від 24.03.2014р. при настанні події, що має ознаки страхового випадку, страхувальник зобовязаний виконувати всі дії, зазначені в розділі «Дії страхувальника при настанні страхового випадку» даного договору.

Згідно з п.п.8.1, 8.3, 8.4, 8.5 укладеного сторонами правочину при настанні події, що має ознаки страхового випадку, страхувальник зобовязаний: негайно заявити в компетентні органи й протягом 24 годин (не рахуючи вихідних і святкових) з моменту виявлення пошкодження або вибуття з володіння, сповістити будь-яким доступним способом страховика. Під терміном «негайно» розуміється строк, протягом якого фізично можливо здійснити дії за повідомленням про настання події, яка має ознаки страхового випадку. Зберегти для огляду представником страховика протягом не більш 2-х днів з моменту повідомлення про настання страхового випадку, а у випадку призначення оцінки збитку до огляду оцінювачем, постраждале майно в тому вигляді, у якому воно опинилося після страхового випадку. Надати страховику можливість провести огляд або обстеження пошкодженого страхового майна. Надати всі необхідні, відповідним чином оформлені документи, що підтверджують факт, причину й обставини страхового випадку, характер і розмір збитку.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до відповідача з листом №24-01-4 від 30.09.2014р., у відповідності до якого повідомив страховика, що в результаті проведення бойових дій у м.Шахтарську та обстрілу будівлі Державного підприємства «Шахтарськантрацит», яка знаходиться за адресою: м.Шахтарськ, вул.Крупської, 20, в результаті пожежі була знищена орендована площа, матеріальні цінності та вся фінансова документація.

09.10.2014р. позивач з посиланням на акт про пожежу від 24.09.2014р. звернувся до відповідача з заявою про виплату по договору майнового страхування.

Згідно з листом №1936 від 21.10.2014р. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» повідомило страхувальника про те, що пошкодження майна та обладнання Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності підпадає під обмеження страхування, встановлені умовами договору, внаслідок чого страховик не має законних підстав для визнання події, що відбулась 31.07.2014р., страховим випадком та відмовляє у виплаті страхового відшкодування.

За таких обставин, виходячи з того, що питання виплати страхового відшкодування за договором В№114392 від 24.03.2014р. залишається не вирішеним, Донецьке обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулось до суду з розглядуваним позовом.

Як було зазначено судом вище, вигодонабувачем за договором В№114392 від 24.03.2014р. є Державне підприємство «Шахтарськантрацит», на користь якого Донецьке обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності просить стягнути страхове відшкодування у розмірі 110493,85 грн.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.636 Цивільного кодексу України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.

До такого виду договорів відноситься і договір страхування, оскільки згідно зі ст.979 Цивільного кодексу України, норми якої кореспондуються з приписами ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Таким чином, за висновками суду, в силу норм ст.ст.636, 979 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування», укладений між сторонами договір В№114392 від 24.03.2014р. дозволяє страхувальнику (позивачу) звертатись до страховика з вимогою виконати умови цього договору на користь вигодонабувача шляхом виплати страхового відшкодування, в тому числі й в судовому порядку, оскільки жодних застережень з цього приводу чинне законодавство та договір не містять.

Одночасно, відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування» страховим ризиком є певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання, а страховим випадком - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За змістом положень ст.988 Цивільного кодексу України, ст.20 Закону України «Про страхування» обов'язок страховика здійснити страхове відшкодування виникає лише у разі настання страхового випадку.

Тобто, приписи наведених норм нерозривно пов'язують момент виникнення обов'язку страховика щодо здійснення виплати страхової суми із настанням страхового випадку. Настання події, яка може належати до страхових ризиків, але згідно з умовами договору страхування є виключенням зі страхових випадків, не породжує обов'язку страховика щодо виплати страхового відшкодування.

Указом №405/2014 від 14.04.2014р. Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» уведено в дію відповідне рішення Ради національної безпеки і оборони України щодо проведення антитерористичної операції на сході України.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначено Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», за змістом ч.1 ст.1 якого періодом проведення антитерористичної операції є час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Згідно з ч.2 зазначеної статті встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

У подальшому на виконання абзацу третього пункту 5 ст.11 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженнями №1053-р від 02.12.2015р., №1275-р від 02.12.2015р. Кабінету Міністрів України затверджено переліки населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, до яких, у тому числі, включено місто Шахтарськ.

Отже, відповідно до приписів чинного законодавства місто Шахтарськ, на території якого розташовано застраховане майно, є частиною території України, тимчасово окупованої незаконними терористичними збройними формуваннями, де триває антитерористична операція. Позивачем вказаних тверджень в порядку норм ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не спростовано.

Відтак, з огляду на проведення антитерористичної операції на сході України, у тому числі за місцем розташування застрахованого майна, та на підставі п.п.3.4, 3.4.3 договору В№114392 від 24.03.2014р. заявлена страхувальником подія не може бути визнана страховим випадком, а тому не породжує обов'язку страховика щодо виплати страхового відшкодування.

Вказані висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 27.01.2016р. у справі №910/12492/15 (№3-1237гс15) та в силу вимог ст.111-28 Господарського процесуального кодексу України є обовязковою для застосування при розгляді цієї справи.

За таких обставин, вимоги про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» на користь Державного підприємства «Шахтарськантрацит», як вигодонабувача, суми заборгованості (страхового відшкодування) в розмірі 110493,85 грн підлягають залишенню без задоволення.

Одночасно, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми пені у розмірі 13199,48 грн залишаються судом без задоволення як такі, що мають похідний характер від вимоги про стягнення страхового відшкодування.

Враховуючи підстави відмови у задоволенні позовних вимог, клопотання №07-19-131 від 26.01.2016р. Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про залучення до участі у розгляді справи Державного підприємства «Шахтарськантрацит» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залишається судом без задоволення.

Всі інші клопотання та заяви, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Згідно зі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1855,40 грн підлягає віднесенню на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м.Маріуполь до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний», м.Дружківка про стягнення:

- на користь Державного підприємства «Шахтарськантрацит», як вигодонабувача, суми заборгованості (страхового відшкодування) в розмірі 110493,85 грн;

- на користь Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності суми пені у розмірі 13199,48 грн, залишити без задоволення.

У судовому засіданні 09.03.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 14.03.2016р.

Суддя Ю.О.Паляниця