РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2016Справа №910/2063/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг"
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова"
простягнення 1 762, 34 грн.
Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

від позивача: Шагін О.В. ;

від відповідача: не з'явились

В судовому засіданні 21.03.2016 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду міста Києва звернулось з позовом товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" про стягнення страхового платежу за договором добровільного страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією транспортного засобу № 19761 від 18.09.2014 в сумі 1762,34 грн., з яких: 1688,71 грн. сума страхового платежу, 24,98 грн. 3 % річних, 48,65 грн. інфляційні витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв'язку з припиненням дії договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу від 18.09.2014 № 19761, відповідач зобов'язаний повернути позивачу 65% суми страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії договору з вирахуванням фактичних виплат за договором.

Ухвалою суду від 10.02.2016 порушено провадження у справі № 910/2063/16, розгляд останньої призначено на 29.02.2016.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва позивач 29.02.2016 подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Ухвалою від 29.02.2016 в порядку ст. 77 ГПК України, відкладено розгляд справи на 21.03.2016.

Представник позивача в судовому засіданні 21.03.2016 позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.09.2014 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Нова" (страховик, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" (страхувальник, позивач) був укладений договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземного транспортного засобу №19761, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користування і розпорядженням застрахованими ТЗ та додатковими обладнаннями до них; відшкодуванням страхувальником та/або експлуатантом заподіяної ним шкоди життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок експлуатації застрахованого ТЗ; життям, здоров'ям і працездатністю застрахованих осіб (розділ 2, п.2.1). За умовами договору повіреним страховика є ТОВ «Грас Савуа Україна» на основі договору доручення №В9/01.08.12 від 01.08.2012 та довіреності №61 від 15.07.2013 року в особі менеджера Кос Є.О.

Відповідно до пункту 1 розділу 1 договору сума загального страхового платежу становить 16 068,00 грн.

Пунктом 2 розділу 1 договору сторони погодили строк сплати страхового платежу до 02.10.2014, період дії договору в частині зобов'язань страховика (з 00-00 до 24-00) з 18.09.2014 до 17.09.2015.

Відповідно до п. 13.1 договору період дії договору - будь-який із зазначених у розділі 1 договору проміжків часу, протягом якого страховик несе зобов'язання за договором, за умови отримання страховиком від страхувальника сум страхових платежів у терміни, зазначені у розділі 1 договору. ТОВ "Грас Савуа Україна" на основі п. 3.2, 3.3 договору доручення №В9/01.08.12 від 01.08.2012 зобов'язаний протягом (одного) робочого дня з дати отримання страхової премії перерахувати її на розрахунковий рахунок страховика.

Невід»ємною частиною договору (п.17.8) є додаток №1 - Заява про страхування ризиків, пов»язаних з експлуатацією транспортних засобів, додаток №2 - дані по застрахованим ризикам, якщо у додатку №1 зазначено більше одного транспортного засобу.

Додатком №1 визначений перелік транспортних засобів в кількості трьох одиниць (автомобілі ТАТА 2013 року випуску), додатком №2 визначені дані по застрахованим ризикам та загальна сума страхового платежу - 16068,00 грн.

На підставі рахунку-фактури №1835 від 24.07.2014(строк сплати до 02.10.2014 року) позивач здійснив перерахування коштів у розмірі 16 068,00 грн. на рахунок повіреного ТОВ "Грас Савуа Україна", що підтверджується платіжним дорученням №16363 від 29.09.2014.

Додатковою угодою №1 від 01.11.2014 сторони погодили збільшення страхових сум по застрахованих транспортних засобах, тобто згідно п. 3 цієї угоди, страхувальник повинен здійснити доплату страхового платежу, за збільшення страхової суми, у розмірі 2 393, 32 грн. до 30.11.2014.

26.11.2014 між позивачем та відповідачем укладена угода №3 про проведення заліку взаємних однорідних вимог на підставі якої була зараховано, зокрема, додаткова премія згідно договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземного транспортного засобу №19761 від 18.09.2014 з урахуванням додаткової угоди №1 від 01.11.2014, в розмірі 2393,32 грн.

Відповідно до додаткової угоди №2 від 24.02.2015 до договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземного транспортного засобу №19761 від 18.09.2014 сторони погодили, що страхувальник повинен здійснити доплату страхового платежу, за збільшення страхової суми, у розмірі 4 257,21 грн. до 27.03.2015.

На підставі виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю "Грас Савуа Україна" рахунку-фактури №533 від 24.02.2015, платіжним дорученням №2432 від 03.04.2015 здійснив оплату страхового платежу по даному договору в сумі 4 257,21 грн. на рахунок повіреного ТОВ «Грас Савуа Україна».

25.06.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" на адресу відповідача направило лист №1968/06 про припинення дії договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземного транспортного засобу №19761 від 18.09.2014 з 26.06.2015, а також про повернення суми страхового платежу.

Зазначений лист був отриманий відповідачем 01.07.2015, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, копія якого наявна в матеріалах справи.

Проте, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Нова" суму страхового платежу не повернуло, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

За приписами ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором є договором страхування, а відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За приписами ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Частиною 4 статті 997 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо страхувальник відмовився від договору страхування (крім договору страхування життя), страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення строку договору, з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, та фактично здійснених страховиком страхових виплат.

Аналогічні приписи містить норма частини 4 статті 28 Закону України "Про страхування", відповідно до якої у разі дострокового припинення дії договору страхування, крім договору страхування життя, за вимогою страхувальника страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з відрахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором страхування.

Пунктом 12.4. договору сторони погодили, що дію договору може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика. При цьому: у разі дострокового припинення дії договору на вимогу страхувальника, страховик повертає йому 65% суми страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії договору.

Про намір достроково припинити дію договору будь-яка сторона зобов'язана письмово повідомити іншу не пізніш як за 30 робочих днів до дати дострокового припинення дії договору (п.12.5).

Враховуючи те, що лист №1968/06 від 25.06.2015 про припинення дії договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземного транспортного засобу №19761 від 18.09.2014 отриманий відповідачем 01.07.2015, то зазначений правочин припинив свою дію з 12.08.2015, а у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" виникло зобов'язання з повернення страхового платежу.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії договору (з 13.08.2015 по 17.09.2015), суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми страхового платежу нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 1 688,71 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення 3% річних в сумі 24,98 грн. та інфляційних втрат в сумі 48,65 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Оскільки в даному випадку обов'язок відповідача з повернення страхових платежів виник у зв'язку з розірванням договору, а не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, відсутні правові підстави для стягнення 3% річних та інфляційних втрат, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на стороні пропорційно розміру задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" (02660, м. Київ, вулиця Марини Раскової, будинок 11, код 31241449) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (01033, м. Київ, вулиця Жилянська, будинок 43, код 35912126) суму 1 688, 71 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят вісім гривень 71 коп.) та 1 320, 43 грн. (одна тисяча триста двадцять гривень 43 коп.) судового збору.

3.В іншій частині позовних вимог відмовити.

4.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 22.03.2016

Суддя І.В.Усатенко