номер провадження справи 6/16/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.03.2016 р. Справа № 908/698/15-г

Суддя Місюра Л.С. розглянувши скаргу Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка подана у справі № 908/698/15-г

За позовом Публічного акціонерного товариства «Київсільелектро» (01032, м. Київ, вул. Льва Толстого, буд. 55-А)

До Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14)

Про стягнення 35 935 801 грн. 57 коп. та зобовязання відповідача прийняти в експлуатацію закінчений обєкт будівництва

Орган виконання Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 13)

За участю представників:

Від позивача (стягувача): не зявився

Від відповідача (боржника): ОСОБА_1 дов. №41 від 31.12.2015р., ОСОБА_2

дов. №38 від 31.12.2015р.

Від ВДВС: ОСОБА_3 дов. № 20-22/561 від 30.12.2015р.

ВСТАНОВИВ:

04.01.2016 року до господарського суду Запорізької області надійшла скарга Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (надалі - заявник) вих. № 2/7юр від 04.01.2016 року на дії державного виконавця.

В скарзі заявник просить визнати дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо арешту коштів ВАТ «Запоріжжяобленерго» в сумі 27 666 199,00 грн. в рамках виконавчого провадження ВП № 49390248 неправомірними, а також визнати постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 11.12.2015 р. про арешт коштів ВАТ «Запоріжжяобленерго» в рамках ВП № 49390248 недійсною.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.01.2016р. скаргу призначено до розгляду на 27.01.2016 р. о 10 годині 00 хвилин.

Але, в звязку з надходженням апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Запорізької області від 13.01.2016р., ухвалу господарського суду Запорізької області від 14.12.2015 року у справі № 908/698/15-г та надсилання господарським судом матеріалів справи до Донецького апеляційного господарського суду, господарський суд ухвалою суду від 18.01.2016 р. зупинив провадження у даній справі № 908/698/15-г до повернення матеріалів справи до господарського суду Запорізької області.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.02.2016 р. провадження у справі № 908/698/15-г (після повернення матеріалів справи № 908/698/15-г) поновлено, судове засідання призначено на 17.03.2016 р.

Ухвала суду про поновлення провадження по справі від 24.02.2016р. була надіслана позивачу (стягувачу) за адресою, вказаною ним в позовній заяві, що підтверджується вихідними реєстраційними номерами, які зазначені на зворотній стороні ухвал, виписками з журналу реєстрації вихідних документів та реєстрами на відправлення кореспонденції.

Поштове відділення не повернуло суду повідомлення про вручення або не вручення позивачу ухвали суду про поновлення провадження по справі .

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Таким чином, у суду є достатні докази направлення цієї ухвали позивачу по справі.

Позивач (стягувач), повідомлений про місце, день та час розгляду скарги, в порядку, передбаченому ГПК України, в судові засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, витребувані судом документи не надав, проти скарги не заперечив.

За таких підстав, скарга розглядається за наявними в справі матеріалами.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надав суду заперечення на скаргу, де вказав наступне: Відкритим акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» (далі - ВАТ «Запоріжжяобленерго») за вих. № 2/7юр від 04.01.2016 року подано скаргу на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - державний виконавець), а саме просить визнати дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо арешту коштів ВАТ «Запоріжжяобленерго» в сумі 27 666 199,00 грн. в рамках виконавчого провадження ВП № 49390248 неправомірними, а також визнати постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 11.12.2015 р. про арешт коштів ВАТ «Запоріжжяобленерго» в рамках ВП № 49390248 недійсною. За результатами розгляду вказаної скарги ВДВС вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав: Закон України «Про виконавче провадження» (далі - Закону) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню уразі невиконання їх у добровільному порядку. Відповідно до вимог статті 1 Закону - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також: рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Відповідно до частини першої статті 6 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. На виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відділ ПВР ДДВС МЮУ) перебуває виконавче провадження № 49390248, з примусового виконання ухвали № 908/698/15-г виданої 27.05.2015р. Господарським судом Запорізької області про затвердження мирової угоди, укладеної між позивачем - Публічним акціонерним товариством «Київсільелектро», та відповідачем - Відкритим акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» які є сторонами по справі № 908/698/15-г про стягнення суми боргу. Станом на 11.11.2015 року сума заборгованості, яка підлягає стягненню згідно із заявою про відкриття виконавчого провадження поданою ПАТ «Київсільелектро» складала 28 456 302,00 грн. 17.11.2015р. державним виконавцем у відповідності до вимог статті 25 Закону винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику строк для самостійного виконання вимог виконавчого документу строк до 7-ми днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Згідно заяви ВАТ «Запоріжжяобленерго» (боржника за виконавчим провадженням) від 25.11.2015р. за вих. № 008-008/18680 державним виконавцем встановлено, що ними постанова про відкриття виконавчого провадження одержана 24.11.2015р. (наприкінці робочого дня), і згідно якого, керуючись ст.ст. 7, 12, 35 Закону, просять відкласти провадження виконавчих дій, поновивши строк на самостійне виконання рішення суду. Відповідно до ст. 35 Закону, державним виконавцем 25.11.2015р. винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій, відклавши провадження виконавчих дій до 01.12.2015 року. Між тим, 07.12.2015р. на адресу відділу примусового виконання рішень надійшла заява стягувача Публічного акціонерного товариства «Київсільелектро» про уточнення суми стягнення, яка станом на момент відкриття виконавчого провадження становила 27 651 090 грн. Також, повідомлено, що 26.11.2015р. боржником - ВАТ «Запоріжжяобленерго» сплачено 2 500 000 грн., тобто станом на 03.12.2015р. сума заборгованості за виконавчим документом склала 25 151 090 грн. Відповідно до ст. 28 Закону, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Так, відповідно до викладеного, та невиконанням боржником виконавчого документа у повному обсязі, державний виконавець керуючись ст. 28 Закону, 08.12.2015 року винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 2 515 109,00 грн. (10 відсотків суми, що підлягає стягненню, а сума стягнення встановлена згідно заяви стягувача -25 151 090 грн.). Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 57 Закону, постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Згідно викладеного, керуючись вимогами ст. 57 Закону, державний виконавець 11.12.2015р. виніс постанову про арешт коштів боржника (з урахуванням суми виконавчого збору) у розмірі 27 666 199,00 грн. (сума стягнення 25 151 090 грн. та сума виконавчого збору 2 515 109,00 грн. = 27 666 199,00 грн.). Тобто державним виконавцем вчинено виконавчі дії, а саме, винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». На підставі викладеного, керуючись вищевказаними нормами та положеннями статей Господарського процесуального кодексу України, ВДВС просить суд відмовити у задоволенні скарги ВАТ «Запоріжжяобленерго» у повному обсязі.

Розглянувши та оцінивши всі матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача (боржника) та ВДВР суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.05.2015р. у справі № 908/698/15-г затверджено мирову угоду, укладену між позивачем (ПАТ Київсільелектро) та відповідачем (ВАТ Запоріжжяобленерго), які є сторонами по справі № 908/698/15-г на стадії судового розгляду справи господарським судом Запорізької області.

Даною мировому угодою сторони погодили, зокрема, що відповідач визнає та оплачує існуючу заборгованість перед позивачем за виконані роботи за договором про закупівлю робіт за державні кошти № 870413 від 30 квітня 2013 року, що на момент укладення цієї мирової угоди складає 28 456 302 грн. 14 коп. Відповідач здійснює оплату заборгованості позивачу за виконані роботи по договору у наступному порядку: суму 2 845 630 грн. 14 коп. - пізніше 15 квітня 2015 року; суму 25 610 672 грн. - щомісяця рівними частинами у строки відповідно до Графіку погашення заборгованості, викладеному у додатку №1, який є невідємною частиною цієї мирової угоди.

Вказана мирова угода була затверджена ухвалою суду від 27.05.2015р., провадження по справі було припинено відповідно до п. 7 ст. 80 ГПК України. В ухвалі від 27.05.2015р. суд вказав, що ухвала господарського суду Запорізької області у цієї справі є виконавчим документом, ухвала набирає чинності з 27.05.2015р.

27.05.2015р. господарським судом Запорізької області був наданий наказ про стягнення судового збору.

Постановою відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17.11.2015 р. відкрито виконавче провадження на підставі ухвали господарського суду Запорізької області по справі № 908/698/15-г від 27.05.2015 р.

11.12.2015 р. виконавчою службою прийнято постанову про арешт коштів ВАТ «Запоріжжяяобленерго», що містяться на рахунках в установах банків, в межах суми 28456302,00 грн., яка направлена на виконання до банківських установ.

Відповідно до ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України Про виконавче провадження (далі Закон), примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

За приписами ст. 6 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч.1, п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, як, зокрема, ухвали судів у господарських справах у випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень частин 1, 3-4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів.

Державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (ч. 1 ст. 25 Закону України Про виконавче провадження).

Відповідно до п. 7.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України №9 від 17.10.2012р. ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом згідно з пунктом 2 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" і як виконавчий документ повинна містити у своїй резолютивній частині не лише вказівку про затвердження мирової угоди, а й інші передбачені законодавством (статтею 86 ГПК та статтею 18 названого Закону) ознаки та відомості, зокрема, щодо умов, розміру і строків виконання зобов'язань сторін тощо. За недодержання відповідних вимог ухвала про затвердження мирової угоди не може вважатися виконавчим документом, що підлягає виконанню державною виконавчою службою.

Також, в п. 7.9 вказаної Постанови Пленуму зазначено, що якщо ухвала про затвердження мирової угоди не відповідає вимогам, встановленим для виконавчих документів (стаття 18 Закону України "Про виконавче провадження"), і державним виконавцем з цих підстав буде відмовлено у відкритті виконавчого провадження, заінтересована сторона вправі звернутися до господарського суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, в разі задоволення якого господарським судом видається відповідний наказ.

Ухвала господарського суду Запорізької області від 27.05.2015 р. по справі № 908/698/15-г, якою затверджено мирову угоду між Публічним акціонерним товариством «Київсільелектро» та Відкритим акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго», не містить строку пред'явлення зазначеної ухвали до виконання, розміру і строків виконання зобов'язань сторін у п.4.2. мирової угоди, у звязку із чим вищезазначена ухвала не може вважатись виконавчим документом відповідно до Закону України Про виконавче провадження. Зазначене також встановлено постановою Донецького апеляційного господарського суду від 08.02.2016 р. по справі № 908/698/15-г.

Згідно п.6 ч.1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону.

Процедуру оскарження дій посадових осіб Державної виконавчої служби встановлено ст. 121-2 ГПК України та ст. 82 Закону України Про виконавче провадження.

Так, виходячи з приписів ст. 121-2 ГПК України господарський суд розглядає скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала.

Відповідно до положень п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року, за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобовязує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Державний виконавець безпідставно прийняв до виконання ухвалу господарського суду Запорізької області від 27.05.2015 р. по справі № 908/698/15-г та, як наслідок, прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.11.1015 р. в супереч приписам Закону України Про виконавче провадження, у звязку із чим вказана постанова Донецьким апеляційним господарським судом 08.02.2016 р. визнана недійсною, а дії державного виконавця щодо її винесення незаконними.

Визнання недійсною постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.11.2015 р. з виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 27.05.2015 р. у справі № 908/698/15-г автоматично зумовлює недійсність постанови від 11.12.2015 р. про арешт коштів боржника в сумі 27 666 199,00 грн. та визнання дій відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо арешту коштів ВАТ «Запоріжжяобленерго» в сумі 27 666 199,00 грн. в рамках виконавчого провадження ВП № 49390248 неправомірними.

За таких обставин, вимоги Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» суд визнає обґрунтованими, а скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Заперечення Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції судом не приймаються по вказаним вище підставам.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка подана у справі № 908/698/15-г задовольнити.

Визнати дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо арешту коштів ВАТ «Запоріжжяобленерго» в сумі 27 666 199,00 грн. в рамках виконавчого провадження ВП № 49390248 неправомірними.

Визнати постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 11.12.2015 р. про арешт коштів ВАТ «Запоріжжяобленерго» в рамках ВП № 49390248 недійсною.

Ухвала набирає чинності в момент її підписання.

Копію даної ухвали направити сторонам у справі та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Ухвала підписана: 17.03.2016р.

Суддя Л.С. Місюра