ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" березня 2016 р.Справа № 924/119/16

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Субботіної Л.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарник" м. Київ

до Bank of Cyprus Public Company Limited м.Нікосія, Республіка Кіпр

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 м. Київ

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю від 02.03.2016р.

відповідача: не з'явився

третя особа: не з'явився

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса №4915 від 29.12.2015р. таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначає, що 01.02.2016р. позивач отримав з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України постанову старшого державного виконавця Бурли В.Е. про відкриття виконавчого провадження №49878320 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 №4915 від 29.12.2015р. про звернення стягнення на нежилий будинок загальною площею 3 210, 4 кв.м., розташований за адресою: Хмельницька обл., м. Кам'янець-Подільський, вул. Гагаріна, 42/1, що належить на праві власності позивачу. Позивач вважає, що відповідачу не належать права іпотекодержателя за договором іпотеки від 04.09.2008р., а тому він не мав права звертатися до приватного нотаріуса за оформленням виконавчого напису для звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог за кредитним договором. Зокрема, при вчиненні цього напису не було перевірено з документальним підтвердженням правомірність переходу прав кредитора від Марфін ОСОБА_3 Паблік ко ЛТД, з яким було укладено кредитний договір від 18.08.2008р. і який є первинним кредитором, до Сайпрес ОСОБА_3 Паблік Ко ЛТД. Вказує, що договір відступлення стосовно кредиту від 20.01.2015р. підписала ОСОБА_4 (особа з незрозумілим статусом та без встановлених повноважень), хоча згідно преамбули вказаного договору від імені Сайпрес ОСОБА_3 Паблік Ко ЛТД діє ОСОБА_5 - спеціальний управляючий. Крім того, невідомо, чи мав право на відступлення прав вимоги спеціальний управляючий відповідно до кіпрського закону про санацію кредитних та інших установ 2013р. Також позивач вказує, що розмір вимог, вказаний у спірному виконавчому написі не співпадає з розміром заборгованості, вказаним в повідомленні про дефолт від 09.02.2015р., яке відповідач направив позивачу, що спростовує безспірний характер заборгованості. Із усіх вищевказаних підстав позивач просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні 15.02.2016р. представник позивача подав заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів до забезпечення позову шляхом винесення ухвали про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 4915 від 29.12.2015р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, яке здійснюється в рамках виконавчого провадження № 49878320 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. В обґрунтування поданої заяви зазначає, що необхідність вжиття заходів по забезпеченню позову пов'язана із тим, що в іншому випадку при продовженні виконавчого провадження № 49878320 та реалізації в його рамках виконавчого напису № 4915 від 29.12.2015р. позивач може безповоротно втратити право власності на належний йому нежилий будинок, загальною площею 3210,4 кв.м., розташований за адресою: Хмельницька обл., м.Кам'янець-Подільський, вул.Гагаріна, 42/1, а відповідач безпідставно отримає кошти від реалізації цього об'єкту в рамках виконавчого провадження. Реальність виникнення такої ситуації підтверджується постановою державного виконавця від 05.02.2016р. про арешт вищезгаданого майна, а також копією доручення № 244/17 та постанови про утворення виконавчої групи від 03.02.2016р. Також звертає увагу на безпідставність виконавчого напису №4915 від 29.12.2015р., оскільки заборгованість не є безспірною, а документи, які відповідач подав для вчинення виконавчого напису, не підтверджують перехід до нього прав кредитора за кредитним договором від 18.08.2008р. та прав іпотекодержателя за договором іпотеки від 13.10.2009р.

При розгляді поданої позивачем заяви про забезпечення позову судом враховується наступне.

Згідно ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За змістом цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом, як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

За приписами статті 67 ГПК України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до абз. 3 п. 1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від №16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Пунктом 3 вищевказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 р., передбачено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Судом приймається до уваги, що предметом позовних вимог по даній справі є визнання виконавчого напису нотаріуса №4915 від 29.12.2015р. таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом

З матеріалів справи вбачається, що 20.01.2016р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №4915 від 29.12.2015р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1.

Постановою старшого державного виконавця від 05.02.2016р. про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, в зв'язку з невиконанням боржником у наданий для добровільного виконання строк виконавчого документа та необхідністю звернення стягнення на майно боржника, було накладено арешт на нежилий будинок в цілому, загальною площею 3 210,4 кв.м., розташований за адресою: Хмельницька обл., м.Кам'янець-Подільський, вул.Гагаріна, 42/1, що належить ТОВ "Господарник", у межах суми звернення стягнення 23097276,79 доларів США.

Вищевказані обставини свідчать про те, що старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України розпочаті виконавчі дії з примусового виконання виконавчого напису № 4915 від 29.12.2015р., що є предметом спору у даній судовій справі.

Тому існує достатньо обґрунтоване припущення того, що в ході примусового виконання спірного виконавчого напису позивач ТОВ "Господарник" буде позбавлений права власності на належне йому майно, а відповідач отримає кошти від реалізації вказаного об'єкту, що у разі задоволення позовних вимог може призвести до порушення майнових прав позивача, а також до утруднення виконання рішення суду, зважаючи на те, що відповідач є іноземним суб'єктом господарювання (аналогічна позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України у справі № 915/628/15 від 29.09.2015р.)

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" обов'язковою підставою для зупинення виконавчого провадження є зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Зважаючи на викладене, враховуючи надані позивачем докази, суд вважає за необхідне заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову задовольнити та зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 4915 від 29.12.2015р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, яке здійснюється в рамках виконавчого провадження № 49878320 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Керуючись ст.ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 4915 від 29.12.2015р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, яке здійснюється в рамках виконавчого провадження № 49878320 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, боржником за яким є Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарник" (м.Київ, вул.В.Сосюри, 5, кім.415А, корд 30971302), стягувачем - ОСОБА_3 ов Сайпрес Паблік Кампані Лімітед (ідентифікаційний код НЕ 165, місцезнаходження Республіка Кіпр, м.Нікосія, Стассіну 51, ОСОБА_6, 1599, Строволос, поштова адреса: 01001, м.Київ, вул.Десятинна, 4/6).

Ухвала набирає чинності 15.03.2016р. і дійсна для предявлення по 15.03.2017р.

Суддя Л.О. Субботіна

Віддрук. 5 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу (02090, м.Київ, вул.В. Сосюри, 5, кім. 415 А) - оригінал

3 - відповідачу (01001, м.Київ, вул.Десятинна, 4/6) - рекомендованим,

4 - третій особі (АДРЕСА_1) - рекомендованим

5 - відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України (01001, м.Кихв, вул. Городецького, 13) - оригінал, рекомендованим