ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2016 р. Справа № 907/843/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Юрченка Я.О.

суддів Гриців В.М. Хабіб М.І.

при секретарі судового засідання Лялька Н.Р.,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність в матеріалах справи);

відповідача: ОСОБА_2 - представник (довіреність в матеріалах справи);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Закарпатгаз, вих № 078/167 від 18.01.2016

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 15.12.15 (головуючий суддя Ващиліна Н.М., судді Журавчак Л.С., Ремецькі О.Ф.)

у справі № 907/843/15

за позовом: публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Закарпатгаз, м. Ужгород

до відповідача: фермерського господарства Тізеш, с. Ботар, Закарпатська область

про стягнення 250 075, 28 грн збитків.

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Закарпатгаз звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до фермерського господарства Тізеш про стягнення 250 075, 28 грн збитків.

Підставою позову слугував факт споживання відповідачем природного газу несанкціонованим шляхом (без укладення відповідного договору) за рахунок приєднання та підключення обєктів газоспоживання до газорозподільних мереж позивача.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 15.12.15 у справі № 907/843/15 позовні вимоги задоволено частково.

Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 141 002, 54 грн збитків та 2 825, 35 грн у відшкодуванні витрат по сплаті судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Місцевий господарський суд виходив, зокрема з того, що відповідач здійснював самовільний відбір природного газу без належно оформленого дозволу, наявності технічних умов на підключення до системи газопостачання, опломбування приладів обліку і укладання з газопостачальним підприємством договору, у зв'язку з чим наявні підстави для застосування такого виду відповідальності, як збитки, а обсяги споживання природного газу мають бути розраховані по проектній номінальній потужності газоспоживаючого обладнання, зафіксованого в акті від 07 серпня 2013 року, з розрахунку його цілодобової роботи, у відповідності до п. 5.13.2. Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання.

Поряд з цим, місцевим господарським судом відмовлено в стягненні збитків за використання самовиготовленого пальника, з огляду на недоведеність номінальної потужності самовиготовленого приладу споживання газу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач - ПАТ по газопостачанню та газифікації Закарпатгаз звернулося до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 15.12.2015, мотивуючи свої доводи порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Зокрема, зазначає, що місцевим господарським судом не надано належної оцінки доказам, що підтверджують потужність самовиготовленого пальника, а саме, акту про виявлені порушення від 07.08.2013, фотографіям, що зроблені в ході перевірки та письмовим поясненням майстра будівельно-монтажної дільниці ОСОБА_3 від 14.12.2015 та інженера з метрології служби обліку та розрахунків за газ ОСОБА_4 від 14.12.2015, які проводили перевірку.

Вказує, що відповідач жодного разу не заперечив потужність самовиготовленого пальника 50 кВт та навіть на вимогу суду не надав жодних доказів, які б спростовували вказану потужність.

Крім того, звертає увагу, що судом не враховано, що для визначення потужності самовиготовленого пальника та визначення обєму споживання газу, було оглянуто інформаційну (маркувальну) табличку, в якій зазначено потужність в розмірі 50 кВт. Вказані обставини підтверджуються фотографіями, долученими до матеріалів справи.

15 лютого 2016 року позивач подав додаткові письмові пояснення, в яких зазначав, що єдиним належним та допустимим доказом, який є підставою для дорахунку по номінальній потужності є саме двосторонній акт про виявлені недоліки, в якому зазначено потужність усіх приладів (в тому числі і самовиготовленого пальника) згідно з інформаційної (маркувальної) таблиці.

Відповідач, не скориставшись правом, передбаченим ст. 96 ГПК України, відзиву на апеляційну скаргу не подав.

В даному судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 15.12.2015 та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив оскаржуване судове рішення залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, рішення Господарського суду Закарпатської області від 15.12.2015 скасувати в частині відмови в стягненні 108 596, 69 грн та прийняти нове судове рішення про задоволення позову в цій частині, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що представниками Виноградівської філії ПАТ „Закарпатгаз проведено обстеження газовикористовуючого обладнання та приладів обліку цеху по виготовленню фруктових джемів за адресою: Виноградівський район, с. Ботар (с. Братово), вул. Головна, 4А та виявлено факт порушення відповідачем вимог Закону України Про засади функціонування ринку природного газу у вигляді несанкціонованого відбору природного газу шляхом самовільного підключення до системи газопостачання.

За результатами виявлених порушень складено акт від 07.08.2013.

Вказаним актом виявлено самовільно встановлені газові прилади: плита газова (ПГ-4), котел-колонка VAILLANT - 24 кВт; ВПГ „JUNKERS 18 кВт; промисловий чан для виготовлення продукції консервних джемів - 1,3 мЗ/год, самовиготовлений пальник - 50 кВт.

Крім того, в акті зафіксовано наявність газу у мережі шляхом вмикання газоспоживаючих приладів (ПГ-4), що підтвердило несанкціоноване споживання.

Згідно з витягом комунального підприємства Виноградівського районного бюро технічної інвентаризації №28532468 від 28.12.2010, власником нерухомого майна - цеху по виготовленню фруктових джемів за адресою: Виноградівський район, с. Ботар (с. Братово), вул. Головна, 4А є ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Неветленфолівською сільською радою від 24.12.2010.

Як вбачається з складеного акту, при обстеженні газовикористовуючого обладнання та приладів обліку був присутній власник обєкта ОСОБА_5, який від підпису відмовився.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 02.02.2015 по справі № 299/809/14-ц за позовом ПАТ Закарпатгаз до ОСОБА_5П, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - фермерського господарства Тізеш встановлено, що за адресою с. Ботар, вул. Головна, 4А був несанкціонований відбір природного газу. Наслідком такого несанкціонованого відбору є те, що фактично відбувалось споживання природного газу, проте оплату вартості не проведено, чим порушено право позивача та йому завдано збитки у розмірі вартості спожитого природного газу.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 18.03.2015 встановлено, що за адресою с. Ботар, вул. Головна,4А був несанкціонований відбір природного газу, природний газ споживався саме для промислового виробництва фруктових джемів, виготовленням яких займається юридична особа - фермерське господарство Тізеш і відшкодування спричиненої шкоди ПАТ Закарпатгаз повинна здійснювати юридична особа, якою є фермерське господарство Тізеш. Так як, нежитлова будівля, що є об'єктом - цехом із промислового виробництва джемів і соків, використовується ФГ Тізеш для реалізації своїх статутних цілей. Аналогічні обставини встановлені ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2015 у цій справі.

В силу вимог ст. 35 ГПК України вказані обставини є преюдиційними та не підлягають повторному дослідженню та доказуванню.

Отже, у зв'язку з виявленими порушеннями та на підставі положень „Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання", позивачем проведено розрахунок споживання природного газу на об'єкті: цеху по виготовленню фруктових джемів за адресою: Виноградівський район, с. Ботар (с. Братово), вул. Головна, 4А за період з 07.02.2013 по 07.08.2013, згідно з яким на об'єкті було спожито 52 953, 36 куб. метра природного газу, що у грошовому еквіваленті становить 249 599, 23грн.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України Про засади функціонування ринку природного газу (далі - Закон) діяльність суб'єктів ринку природного газу провадиться на принципах, зокрема, недопущення дій, спрямованих на спричинення збитків іншим суб'єктам ринку; відповідальності суб'єктів ринку за порушення правил діяльності на ринку природного газу та умов договорів. Суб'єкти ринку природного газу провадять свою діяльність на підставі договорів (контрактів), що укладаються відповідно до законодавства.

Згідно з положеннями ст. 12 Закону постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ, якісні характеристики якого визначено стандартами, в обсязі та порядку, передбачених договором, а споживач зобов'язується сплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Несанкціонованим відбором природного газу вважається відбір: з магістральних газопроводів, газорозподільних мереж або підземних сховищ газу за відсутності закуплених відповідно до договору обсягів природного газу; без укладення відповідного договору з постачальником; спричинений самовільним під'єднанням, споживанням природного газу з навмисно пошкодженими приладами його обліку або поза охопленням приладами обліку.

Статтею 19 Закону передбачено обовязки споживачів, зокрема: укласти договір на постачання природного газу; забезпечувати своєчасну оплату в повному обсязі послуг з постачання природного газу згідно з умовами договорів; не допускати несанкціонованого відбору природного газу.

Частиною 1 ст. 23 вказаного Закону, встановлено, що фізичні особи, фізичні особи - підприємці та юридичні особи, які порушили законодавство з питань функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом. Використання газу шляхом самовільного підключення до системи газопостачання, як правопорушення на ринку природного газу, тягне за собою відповідальність з відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству.

Згідно з п. 5.13.2. Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених Наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 № 618, якщо власником комерційного вузла обліку газу є споживач, перерахунки об'єму протранспортованого газу за період відсутності (несправності) ЗВТ здійснюються обліковою організацією за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача.

В силу частини 2 статті 22 ЦК України збитками є: втрати. яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом статті 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. При цьому, відповідно до частини 2 цієї норми, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі статтею 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків унаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Відповідно до статті 218 ГК України, підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, у тому числі у вигляді відшкодування збитків, є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Таким чином, підставою для настання господарсько-правової відповідальності, передбаченої статтею 224 ГК України, є правопорушення, що включає певні елементи: збитки, протиправність поведінки особи, яка заподіяла збитки, причинний зв'язок між ними, вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Відповідно до п. 5.3. Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, монтаж та налагодження вузлів обліку газу здійснюється відповідно до проектної документації, розробленої на підставі наданих замовнику газорозподільним підприємством технічних умов на проектування об'єкта газопостачання.

Пункт 3.1. Правил користування природним газом для юридичних осіб, затверджених постановою НКРЕ 13.09.2012 № 1181, вимагає від споживача забезпечити об'єкти газоспоживання комерційним вузлом обліку природного газу для визначення обсягів споживання/розподілу/транспортування природного газу для проведення розрахунків. Підключення об'єктів газоспоживання, які не забезпечені комерційними вузлами обліку, забороняється.

Статтею 23 Закону передбачено, що порушення на ринку природного газує є: несанкціонований відбір природного газу; несанкціоноване втручання в роботу Єдиної газотранспортної системи України, приладів обліку природного газу; самовільне під'єднання до Єдиної газотранспортної системи України, зривання або пошкодження цілісності пломб, повірочного тавра, заглушок тощо, що впливає на безпеку постачання природного газу або результатів вимірювання.

Відповідно до п. 3.12.4. Правил користування природним газом для юридичних осіб, якщо власником комерційного вузла обліку газу є споживач, перерахунки обсягу споживання/розподілу/транспортування природного газу за період відсутності (несправності) засобу вимірювальної техніки (далі ЗВТ) здійснюються газорозподільним/ газотранспортним підприємством за показами дублюючого вузла обліку, а у разі відсутності дублюючого вузла обліку - за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача.

Як вказувалось вище, на момент проведення перевірки обєкту було виявлено встановлене та функціонуюче газоспоживаюче обладнання, а саме: плита газова (ПГ-4), котел-колонка VAILLANT - 24 кВт; ВПГ „JUNKERS 18 кВт; промисловий чан для виготовлення продукції консервних джемів - 1,3 мЗ/год, самовиготовлений пальник - 50 кВт. При цьому, матеріали справи не містять затвердженого та погодженого позивачем переліку такого обладнання, а також здійснення газоспоживання шляхом встановлення та опломбування відповідних приладів обліку спожитого природного газу працівниками позивача.

Таким чином, встановлено та підтверджено, що відповідач здійснював самовільний відбір природного газу без належно оформленого дозволу, наявності технічних умов на підключення до системи газопостачання, опломбування приладів обліку і укладання з газопостачальним підприємством договору, у зв'язку з чим, обсяги споживання природного газу мають бути розраховані по проектній номінальній потужності газоспоживаючого обладнання, зафіксованого в акті від 07 серпня 2013 року, з розрахунку його цілодобової роботи, відповідно до п. 5.13.2. Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених Наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року N 618.

Крім того, нарахування газу за номінальною потужністю неопломбованого газоспоживаючого обладнання, зумовлено обставиною неможливого контролювання споживання відповідачем об'ємів природного газу з боку позивача, оскільки відбір несанкціонований, споживання газу за відсутністю опломбованого вузла обліку та через неопломбоване газове обладнання.

Відтак, враховуючи вищенаведене, та те, що під час виявлення порушень та факту встановлення приладів 1, 2, і 3 (котел газовий VAILLANT 24кВт водонагрівач проточний газовий „JUNKERS 18 кВт, самовиготовлений пальник) відповідачем не було надано інструкції по установці, експлуатації з технічними характеристиками (паспорт приладів) для

виявлення їх потужності та визначення об'ємів споживання газу, працівниками позивача на цих приладах були оглянуті інформаційні (маркувальні) таблички з характеристиками приладів з відповідними потужностями в кВт, що зафіксовано в акті про виявлені порушення.

Відповідний розрахунок обсягів спожитого такими приладами природного газу здійснено позивачем за період з 07.02.2013 по 07.08.2013.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку щодо наявності всіх елементів, необхідних для стягнення збитків.

Поряд з цим, колегія суддів не погоджується з наявністю правових підстав для часткової відмови в задоволенні позовних вимог, з огляду на те, що доводи позивача в частині визначення номінальної потужності самовиготовленого приладу споживання газу шляхом візуального припущення не відповідають вимогам чинного законодавства та засадам доказування, з урахуванням наступного.

Відповідно до п. 12.10 Правил обліку природного газу за будь-яких перевірок у разі виявлення недоліків, що впливають на результати вимірювань об'єму газу (помилки в розрахунках об'єму протранспортованого газу, відсутність чи вихід з ладу вимірювальних перетворювачів параметрів газу і перепаду тиску, витоки газу в імпульсних лініях до перетворювачів тиску газу та перепаду тиску, виявлення факту несанкціонованого втручання в конструкцію чи в роботу вузла обліку, використання конфігурації обчислювача, яка не відповідає документації на комерційний вузол обліку газу та інше), представник сторони, яка здійснює перевірку комерційного вузла обліку газу, разом з відповідальною особою за його технічний стан складає двосторонній акт про виявлені недоліки (форма акта довільна).

Акт, підписаний представниками сторін, може бути підставою для проведення перерахунків об'ємів прийнятого - переданого газу. Перерахунки здійснюються в порядку, передбаченому у пункті 5.13 цих Правил або умов договору у випадках виявлення недоліків, які не передбачені цими Правилами.

У разі виникнення спірних питань під час підписання акта представник сторони, яка перевіряється, підписує акт з викладенням окремої думки.

У разі відмови представника сторони договору, яка перевіряється, від підписування акт підписується тільки представником сторони, яка здійснює перевірку комерційного вузла обліку газу, в односторонньому порядку. В акті робиться відмітка про відмову іншої сторони договору від підписування.

Отже, саме акт від 07.08.2013 є підставою для проведення дорахунку по номінальній потужності, в якому зазначена потужність усіх газоспоживаючих приладів .

Поряд з цим, представником позивача в судовому засіданні надано пояснення, що номінальна потужність самовиготовленого пальника була взята з інформаційної (маркувальної) таблички, а не методом візуального припущення, як вказано в рішенні місцевого господарського суду.

Крім того, вказаний пальник є аналогічним пальнику від котла чугунного мало секційного 50 кВТ КЧМ 5, номінальна витрата природного газу якого згідно з технічного паспорту складає 5, 9 м3/год.

Проте, зважаючи на відсутність наданого ОСОБА_5 технічного паспорта на даний газоспоживаючий прилад, параметри споживання газу визначались виходячи з його потужності в розмірі 5, 31 м3/год, тобто навіть меншої ніж, зазначено в паспорті аналогічного пальника.

Також, суд бере до уваги, що відповідач не скористався вказаним правом та жодним чином не заперечив та не спростував номінальну потужність самовиготовленого пальника.

Більше того, відповідач підтвердив факт використання вказаного самовиготовленого приладу при здійсненні господарської діяльності.

З огляду на наведені норми закону, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд в порушення ст. 43 ГПК України не в повному обсязі дослідив всі обставини справи, відтак, дійшов помилкового висновку щодо часткової відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу задоволити.

Рішення Господарського суду Закарпатської області від 15.12.15 скасувати в частині відмови в стягненні 108 596, 69 грн збитків та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з фермерського господарства „Тізеш, ідент. код 33536724; місцезнаходження: 90365, с. Ботар, вул. Петефі, 2 Виноградівського район на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Закарпатгаз, ідент. код 05448610; місцезнаходження: 88015, м. Ужгород, вул. Погорєлова, 2 - 108 596, 69 грн збитків.

Стягнути з фермерського господарства „Тізеш, ідент. код 33536724; місцезнаходження: 90365, с. Ботар, вул. Петефі, 2 Виноградівського район на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Закарпатгаз, ідент. код 05448610; місцезнаходження: 88015, м. Ужгород, вул. Погорєлова, 2 - 5 001, 51 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

В частині стягнення 141 002, 54 грн збитків рішення Господарського суду Закарпатської області від 15.12.15 залишити без змін.

Стягнути з фермерського господарства „Тізеш, ідент. код 33536724; місцезнаходження: 90365, с. Ботар, вул. Петефі, 2 Виноградівського район на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Закарпатгаз, ідент. код 05448610; місцезнаходження: 88015, м. Ужгород, вул. Погорєлова, 2 - 5 501, 67 грн судового збору за перегляд в апеляційному порядку.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути до місцевого господарського суду.

Постанова підписана 21.03.2016

Головуючий суддя Юрченко Я.О.

Суддя Гриців В.М.

Суддя Хабіб М.І.