ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18 березня 2016 р. Справа № 903/1094/15

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Нововолинськ, Волинська область

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСГРУПП", м. Новосибірськ, Російська Федерація

про стягнення 25922 російський рублів(8528,34 грн.)

Суддя Вороняк А.С.

секретар судового засідання Чорний С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, паспорт серії АДРЕСА_1 від 20.08.1996р.

від відповідача: н/з

Відповідно до ст.20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) роз'яснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст.22 ГПК України роз'яснено процесуальні права та обов'язки сторін.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСГРУПП" про стягнення 25922 російський рублів(8528,34 грн.), з них 20000 російський рублів - основна заборгованість, 5922 російський рублів - пеня та судових витрат по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір транспортної експедиції №17/06/2015 від 17.06.2015р., заявку №1, рахунок №16 від 22.06.2015р., міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) від 23.06.2015р., акт виконаних робіт №16 від 01.07.2015р., претензію №1 від 01.09.2015р..

Ухвалою господарського суду Волинської області від 02.10.2015р. було порушено провадження у справі, а справу призначено до розгляду на 16.12.2015р. та зобов'язано сторони надати суду ряд документів, необхідних для об'єктивного розгляду справи по суті. Також даною ухвалою в порядку, передбаченому Угодою про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності надіслано до арбітражного суду Новосибірської області судове доручення про вручення товариству з обмеженою відповідальністю "ТРАНСГРУПП" ухвали господарського суду Волинської області від 02.10.2015р. про порушення провадження у справі №903/1094/15, провадження у справі зупинялося до 16.12.2015р. до виконання судового доручення про вручення судового документу чи повідомлення про неможливість такого вручення.

27.10.2015р. через канцелярію суду повернулось повідомлення про вручення поштового відправлення арбітражному суду Новосибірської області, яким стверджується отримання останнім судового доручення.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 16.12.2015р. розгляд справи відкладено на 18.03.2016р..

24.12.2015р. на адресу господарського суду Волинської області від арбітражного суду Новосибірської області надійшли: ухвали арбітражного суду Новосибірської області від 02.11.2015р., від 05.11.2015р., від 19.11.2015р. від 08.12.2015р., протоколи судових засідань від 05.11.2015р., від 19.11.2015р. від 08.12.2015р., копія звіту про публікації судових актів, телеграма по справі №А45-22500/2015р., яка була направлена арбітражним судом Новосибірської області на адресу товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСГРУПП".

В ухвалі арбітражного суду Новосибірської області від 08.12.2015р. зазначено, що ТОВ "ТРАНСГРУПП" не з'явилися в судове засідання для отримання документів, проте були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, також зазначено, що арбітражний суд Новосибірської області вчинив всі передбачені нормами Арбітражного процесуального кодексу РФ міри по виконанню судового доручення господарського суду Волинської області.

22.02.2016р. на адресу господарського суду Волинської області повернувся лист з ухвалою суду від 16.12.2015р.(даний лист направлявся на адресу відповідача), із позначкою відділення зв'язку «за закінченням терміну зберігання».

16.03.2016р. через канцелярію суду від позивача, на виконання вимог ухвал суду від 02.10.2015р. та від 16.12.2015р., надійшла довідка НБУ щодо офіційного курсу російського рубля станом на 28.09.2015р..

У судовому засіданні 18.03.2016р. позивач позов підтримала, вимоги просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання 18.03.2016р. не з'явився, компетентного представника не направив, як зазначалося вище, арбітражним судом Новосибірської області виконанні всі передбачені нормами Арбітражного процесуального кодексу РФ міри по виконанню судового доручення господарського суду Волинської області.

На підставі викладеного суд вважає, що вжив усіх необхідних заходів для повідомлення відповідача про час слухання справи, та з урахуванням вимог ст.69 ГПК України, справу розглянуто за наявними матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

встановив:

07.06.2015р між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1(далі - Виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНСГРУП»(далі - Замовник), було укладено договір №17/06/2015 транспортної експедиції (далі - Договір).

Згідно п.1.1 Договору, Виконавець за плату і за рахунок Замовника зобов'язаний укладати від імені Замовника договір перевезення вантажів. Виконавець зобов'язаний організовувати виконання послуг, пов'язаних з організацією перевезення вантажів по маршрутах вказаним в заявці, яка є невід'ємною частиною даного Договору.

Згідно п.3.11 Договору, Замовник зобов'язаний оплачувати послуги в порядку, передбаченому п.5 даного Договору.

Згідно п.5.1 Договору, Замовник оплачує Виконавцю рахунки шляхом передоплати або після виконання послуг. Оплати проводиться шляхом готівкового або безготівкового розрахунку протягом 3 б.днів.

Згідно п.5.2 Договору, загальна сума Договору встановлюється згідно заявок, які є невід'ємною частиною даного Договору і включають в себе: винагороду Виконавця, суму компенсації витрат на перевозку вантажів.

Згідно п.5.3 Договору, на оплату послуг Виконавця надаються наступні скановані електронною поштою документи: рахунок-фактура, міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR), акт виконаних робіт.

Згідно п.8.3 Договору, спори та розбіжності, які виникають між сторонами по даному Договору, підлягають розгляд в господарському суді по місцю знаходження позивача. Застосовується матеріальне та процесуальне право - країни позивача.

Згідно заявки №1 між позивачем та відповідачем було узгоджено здійснення перевезення вантажу по маршруту м.Бердичів (Україна) - м.Череповець (Росія). Сторонами була узгоджена дата завантаження: 23.06.2015р.. Сторонами Договору в даній заявці було узгоджено ставку фрахту - 68000 російських рублів. В пункті 19 заявки на перевезення узгоджено умови оплати, а саме: 50% пероплати при завантаженні, решта - 50% після розвантаження.

25.06.2015р. вантаж був замитнений Харківською обласною митницею. Вантаж був доставлений в місто Череповець на підприємство AT «ФосАгро-Череповець».

Даний факт стверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) від 23.06.2015р..

Позивач надав послуги, передбачені Договором, в повному об'ємі, що стверджується актом виконаних робіт №16 від 01.07.2015р., також позивачем відповідачу був виставлений рахунок №16 від 22.06.2015р. на суму 68000 російських рублів.

Відповідач здійснив часткову оплату наданих послуг по Договору в розмірі 48000 російських рублів, що стверджується виписками по рахунку позивача за 25.06.2015р. та за 27.07.2015р..

На адресу відповідача позивач направляв претензію №1 від 01.09.2015р. з вимогою оплати заборгованості в розмірі 20000 російських рублів, проте дана претензія залишена відповідачем без відповіді та виконання.

Згідно ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст.144 Господарського кодексу України (далі - ГК України), майнові права та майнові обов'язки суб'єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.908 ЦК України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення.

Згідно ч. 1 ст.909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довіреній їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення і видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.4 ст.306 ГК України, транспортна експедиція є допоміжним видом діяльності, пов'язаним з перевезенням вантажу.

Згідно абз.1 ч.1 ст.929 ЦК України та абз.1 ч.1 ст.316 ГК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Згідно ст.931 ЦК України, розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Згідно ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.193 ГК України та статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов'язання. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В даному випадку укладений між сторонами Договір, предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був. Протилежного суду не подано.

З огляду на викладене, враховуючи укладення між сторонами Договору та не проведення при цьому відповідачем всіх належних розрахунків, суд прийшов висновку про підставність пред'явленого позову в частині стягнення з відповідача суми основної заборгованості у розмірі 20000 російський рублів, що еквівалентно 6580 грн..

Щодо стягнення з відповідача пені в сумі 5922 російський рублів, суд зазначає таке.

Згідно п.6.5 Договору, у випадку прострочення строків оплати, Замовник зобов'язаний сплатити Виконавцю пеню в розмірі 0.3% від суми заборгованості за кожен день прострочення за весь час прострочення.

Згідно п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Проте, відповідно до ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.1, 3 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні (дана правова позиція висвітлена у постанові Верховного суду України від 01.04.2015р. №3-29гс15).

В матеріалах справи розрахунок нарахованої відповідачу пені, проведений в гривнях, відсутній.

В силу ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому вимоги, що пред'являються до доказів, визначені ст.34 ГПК України, відповідно до якої, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 25922 російський рублів(8528,34 грн.) підлягають частковому задоволенню в розмірі 20000 російський рублів, що еквівалентно 6580 грн., в частині стягнення пені в сумі 5922 російський рублів - відмовити через безпідставність та необґрунтованість.

Враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, передбачені статтею 49 ГПК України, та враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій сторін та відсутність правових підстав для звільнення позивача та відповідача від його сплати, з відповідача на користь позивача належить стягнути 939,74 грн. судового збору, в іншій частині (278,26 грн.) сплата судового збору покладається на позивача, за результатами розгляду позовної заяви, пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСГРУПП" (ю/а - 630005, Російська Федерація, м. Новосибірськ, вул. Журінська, 80/1, ф/а - 630005, Російська Федерація, м. Новосибірськ, вул. Журінська, 80/6, ИНН КПП 540601001, р/с в банке НФ АКБ «Литва-банк»(ЗАО) к/с БИК 045004837) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1(45400, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 20000(двадцять тисяч) російський рублів, що еквівалентно 6580(шість тисяч п'ятсот вісімдесят гривень) грн. та 939,74 (дев'ятсот тридцять дев'ять гривень сімдесят чотири копійки) грн. судового збору.

3. У позовних вимогах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСГРУПП" в частині стягнення пені в сумі 5922 російський рубля - відмовити.

Повний текст рішення складено

22.03.2016

Суддя А. С. Вороняк