донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

15.03.2016 справа №913/53/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: Дучал Н.М. судді: Геза Т.Д., Мартюхіна Н.О. При секретарі судового засідання За участю представників сторін: від позивача (за первісним позовом): від відповідача (за первісним позовом): ОСОБА_1 не зявився без участі представника

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», м.Київ
на рішення господарського суду Луганської області
від07.09.2015 р. (повний текст рішення складений та підписаний 14.09.2015року)
у справі№913/53/15 (головуючий суддя - Старкова Г.М., судді Вінніков С.В., Голенко І.П.)
за позовомПублічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», м.Київ
до Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області
про за зустрічним позовом до про стягнення 1 099 871,92 грн. Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, м.Сєвєродонецьк Луганської області Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», м.Київ визнання припиненими зобовязань за кредитним договором №14/13-Ю, укладеним 12.10.2013р. між ПАТ «Брокбізнесбанк» та Управлінням державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, шляхом зарахування
В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» м. Київ, звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, м.Сєвєродонецьк Луганської області про стягнення заборгованості за кредитним договором № 14/13-Ю від 12.10.2013р. в загальній сумі 1 099 871,92 грн., з яких: 651 200,00 грн. - заборгованість за кредитом, 154 570,79 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 12 444,17 грн. - 3% річних за прострочення за сплати кредиту, 2 092,69 грн. - 3% річних за прострочення сплати процентів, 104 561,24 грн. - інфляційні втрати за прострочення сплати кредиту, 18 437,09 грн. - інфляційні втрати за прострочення сплати процентів, 109 655,85 грн.- пеня за прострочення сплати кредиту, 18 700,00 грн. - пеня за прострочення сплати процентів, 4000,00 грн. - штраф за порушення п. 4.2.5 (пп. «а», «б») договору, 4 000,00 грн. - штраф за порушення п. 4.2.5 (п. «в») договору, 4 000,00 грн. - штраф за порушення п. 4.2.5 (п. «г») договору, 4 000,00 грн. - штраф за порушення п. 4.2.5 (п. «д») договору, 12 210,00 грн. - штраф за порушення п. 1.2.2 договору застави.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на ст. ст. 509, 525, 526, 553, 610-612, 619, 625, 1049 та 1054 Цивільного кодексу України, невиконання відповідачем зобовязань за кредитним договором № 14/13-Ю від 12.10.2013р., що стало підставою для нарахування 3% річних за прострочення сплати кредиту та процентів, інфляційних за прострочення сплати заборгованості за кредитом та процентах, пені та штрафів.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 22.04.2015р. порушено провадження у справі № 913/53/15.

Управління державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в межах справи № 913/53/15 звернулося з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про визнання припиненими зобов'язань за кредитним договором № 14/13-Ю, укладеним 12.10.2013р. між ПАТ "Брокбізнесбанк" та Управлінням державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, шляхом зарахування.

Ухвалою від 14.05.2015р. судом прийнято зустрічну позовну заяву до розгляду спільно з первісною позовною заявою.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог позивач за зустрічним позовом зазначав, що ПАТ «Брокбізнесбанк», в порушення договору № 52531 про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування, укладеного між сторонами, не були виконані платіжні доручення про перерахування коштів на погашення кредиту та відсотків за користування кредитом, направлені Управлінням через систему Клієнт-Банк в березні 2014р. та у квітні 2014 року, а також вимоги Управління про перерахування коштів.

Листом від 28.10.2014р. № 7/2743-кр Банком повідомлено, що Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 226/14 від 16.10.2014р. щодо затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Брокбізнесбанк», згідно якого грошові вимоги Управління до Банку акцептовані у сумі 749 206,30 грн. Наведене свідчить, що у Управління було достатньо коштів, які обліковувалися на рахунках банку, для виконання договірних зобовязань щодо погашення суми боргу та нарахованих відсотків.

У відповідності до ст. 601 ЦК України, ст.203 ГК України Управління заявами від 07.05.2015р. № 14/1-589/Ос та № 14/1-591/Ос повідомило Банк про припинення зобов'язань Управління за кредитним договором № 14/13-Ю від 12.10.2013р. на суму 651 200,00 грн. перед Банком та припинення зобовязань Банку щодо повернення залишку коштів, які знаходяться на поточних рахунках Управління в сумі 651 200,00 грн. шляхом зарахування таких зустрічних однорідних вимог. Отже, з цього моменту усі грошові зобов'язання Управління перед Банком за кредитним договором є виконаними належним чином та у повному обсязі. Виходячи з наведеного, керуючись нормами ст. 601 ЦК України Управління вважає що між сторонами у справі відбулося припинення зобов'язань за кредитним договором.

Рішенням господарського суду Луганської області від 07.09.2015р. у справі №913/53/15 у задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" до Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України України у Луганській області про стягнення 1 099 871,92 грн. відмовлено. У задоволенні зустрічного позову Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України України у Луганській області до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" про визнання припиненими зобов'язань шляхом зарахування, відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що станом на день надходження до позивача заяви відповідача про залік однорідних зустрічних вимог, тобто 07.05.2014р., позивач знаходився у стані тимчасової адміністрації і міг проводити залік зустрічних однорідних вимог (за певним обмеженням). Втім, зобов'язання відповідачем були виконані не шляхом заліку зустрічних позовних вимог, а безпосередньою сплатою грошових коштів на рахунок № 1003, який був відкритий в рамках кредитного договору № 14/13-Ю від 12.10.2013р., на загальну суму 634289,83 грн., у зв'язку з чим станом на день звернення позивача з позовом до суду заборгованості у відповідача не існувало, що відповідає положенням статті 599 ЦК України, за якою зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому позовні вимоги в цій частині за первісним позовом та за зустрічним (щодо припинення зобов'язання шляхом його зарахування) є безпідставними.

Господарський суд Луганської області дійшов висновку, що позивачем за первісним позовом не доведено й інших, пов'язаних із зазначеними вище вимогами, позовних вимог про стягнення грошових коштів, а саме: 154 570,79 грн. - заборгованості за процентами за користування кредитом, 12 444,17 грн. - 3% річних за прострочення сплати кредиту, 2 092,69 грн. - 3% річних за прострочення сплати процентів, 104 561,24 грн. - інфляційних втрат за прострочення сплати кредиту, 18 437,09 грн. - інфляційних втрат за прострочення сплати процентів, 109 655,85 грн. - пені за прострочення сплати кредиту, 18 700,00 грн. - пені за прострочення сплати процентів.

В підставу відмови у задоволенні вимог позивача про стягнення штрафів судом покладено ст.ст.2,17,19 Закону України « Про банки та банківську діяльність», п.2 ч.2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та приписи Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Щодо відмови у задоволенні зустрічного позову, господарський суд Луганської області дійшов висновку, що в даному випадку, зарахування зустрічних однорідних вимог не відбулося, у зв'язку із процедурою ліквідації банку.

Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк», м.Київ, не погодившись з прийнятим рішенням звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення господарського суду Луганської області від 07.09.2015року по справі №913/53/15 за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до Управління державної служби охорони при ГУМВС України у Луганській області про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині відмови у задоволенні стягнення заборгованості за кредитним договором № 14/13-Ю від 12.10.2013р. в загальній сумі 1 099 871,92 грн. і прийняти в цій частині нове рішення по справі, яким позовні вимоги ПАТ «Брокбізнесбанк» задовольнити повністю. В іншій частині рішення господарського суду залишити без змін.

Апелянт вважає прийняте рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що прийнято з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що Управлінням до господарського суду не надано відповідних доказів, що підтверджують факт перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Копії платіжних доручень роздрукованих за допомогою клієнтської частини програмного комплексу системи дистанційного керування рахунком «Банк-Клієнт», надані відповідачем до суду не є належним доказом факту перерахування коштів, оскільки на них відсутні відмітки банку про дату їх надходження та дату виконання банком. Повідомив, що зазначені платіжні документи банком не виконувалися, на підставі зазначених платіжних документів списання коштів з рахунку платника не здійснювалось та не здійснювалось зарахування на рахунок отримувача. Наполягає, що матеріали справи містять виписки по відповідних рахунках Управління державної служби охорони при ГУМВС України у Луганській області, які підтверджують наявність у відповідача заборгованості за кредитом як станом на дату звернення банку з позовом так і на дату ухвалення рішення.

Крім того, як стверджує апелянт, відповідачем по справі не було надано суду жодних доказів проведення господарської діяльності саме на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, а той факт, що адреса реєстрації відповідача по справі м.Луганськ, не є підтвердженням того, що господарська діяльність провадилась саме за зазначеної адресою. На дату ухвалення рішення застосування положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» неможливе, у звязку з фактичною відсутністю переліку населених пунктів, де проводилася антитерористична операція.

Клопотанням Управління Державної служби охорони просило зупинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" на рішення Господарського суду Луганської області 07.09.2015р. у справі № 913/53/15 до ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення з приводу відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням ст. 6, ч. 1 ст. 8, ч. 4 ст. 13, ст.ст. 21, 22, ч.ч. 1, 4, 5 ст. 41 Конституції України.

Судом апеляційної інстанції наведене клопотання залишено без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі, зокрема, в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

За змістом наведеної норми права підставою для зупинення провадження у господарській справі є сукупність таких складових як розгляд іншої справи іншим судом, пов'язаність цієї іншої судової справи з даною господарською справою та неможливість розгляду останньої до вирішення судом зазначеної іншої справи.

Статтею ст. 79 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зупинення провадження у справі у зв'язку з поданням Верховним Судом України звернення до Конституційного Суду України щодо відповідності (конституційності) законодавства, положеннями ст. 79 ГПК України не передбачено.

Заявою від 02.02.2016 р. про заміну сторони (відповідача) у справі № 913/53/15 ПАТ «Брокбізнесбанк» просило замінити відповідача у цій справі з Управління Державної служби охорони при УМВС України у Луганській області на його правонаступника Управління поліції охорони в Луганській області (93 400, м. Сєвєродонецьк, вул. Партизанська, 27).

Подане клопотання залишено судом без задоволення.

Вирішуючи питання про правонаступництво, суттєве значення для визначення правонаступництва мають фактично здійснені організаційно-економічні перетворення, з якими чинне законодавство пов'язує перехід майнових прав та обов'язків. Для здійснення правонаступництва мають бути подані документи, які підтверджують припинення існування реорганізованого підприємства (установи) і створення у зв'язку з цим нового.

З інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що Управління державної служби охорони при УМВС України у Луганській області знаходиться в стадії припинення і докази того, що Управління поліції охорони в Луганській області створено та є повним правонаступником відповідача, в т.ч. за вимогами що розглядаються у цій справі, у суду відсутні.

На підтвердження зазначеного від Управління Державної служби охорони 15.03.2016р. надійшли Пояснення від 09.03.2016р. до яких додано копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що станом на 09.03.2016р. в реєстрі значиться Управління державної служби охорони при ГУМВС України у Луганській області, код 08596831, дані про юридичних осіб-правонаступників відсутні.

15.03.2016р. від Управління Державної служби охорони надійшла заява про розгляд справи 15.03.2016р. без участі представника УДСО.

Позивач не скористався правом участі представника в судовому засіданні апеляційної інстанції 15.03.2016р., у відповідності до ст. 98 Господарського процесуального кодексу України про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Ухвалою суду сторони не зобовязувалися забезпечити явку повноважних представників в судове засідання, тому згідно зі ст. 75, 99 ГПК України, скаргу розглянуто за наявними матеріалами, які є достатніми для розгляду апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішень місцевого господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

12.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (Банк) та Управлінням державної служби охорони при ГУМВС України у Луганській області (Позичальник,) було укладено кредитний договір №14/13-Ю.

За умовами п.п.1.1., 1.2., 1.3., 1.4., 1.5. договору, банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (далі за текстом - кредит), на умовах, визначених цим договором. Кредит надається в сумі 976 800,00 грн. Строк користування (термін повернення) кредиту до 10.10.2014р. включно. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та становить 19% річних. Кредит надається позичальнику для придбання транспортних засобів.

За умовами п. 2.1. договору передбачено, що видача кредиту, на цілі визначені п. 1.5 договору, здійснюється у безготівковій формі на підставі письмової заяви позичальника, шляхом перерахування банком відповідної суми кредитних коштів з позичкового рахунку № 1003 на поточний рахунок позичальника 1003 в АТ «Брокбізнесбанк».

Повернення кредиту відбувається шляхом здійснення платежу на рахунок для погашення заборгованості, відкритий банком Позичальнику у відповідності до п. 2.11. цього договору, в строки та в сумах, передбачених Графіком, та не пізніше дати, зазначеної в п.1.3. цього договору. Кредит (частина кредиту) не погашений в строк, визначений п.1.3. цього договору, та/або згідно Графіку, вважається простроченим (п.2.7.кредитного договору).

Позичальник зобов'язаний сплатити банку проценти за користування кредитом, які розраховуються на основі процентної ставки, що вказана в п. 1.4. цього договору. Проценти нараховуються у валюті кредиту, вказаної в п.1.2. цього договору на суму фактичного залишку заборгованості за кредитом (п. 2.8. кредитного договору).

За умовами п. п. 2.9., 2.10. кредитного договору нарахування процентів за користування здійснюється щомісяця; проценти Позичальник сплачує щомісяця до 7-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення ( у т.ч. дострокового) заборгованості за кредитом в повному обсязі.

Всі платежі за цим договором (погашення кредиту, процентів, неустойки, пені, штрафів та інші платежі, визначені цим договором, за виключенням комісії, визначеної п.2.5. цього договору) Позичальник здійснює виключно на рахунок № 1003 в АТ «Брокбізнесбанк» з обовязковим призначенням платежу: «Погашення заборгованості за кредитним договором № 14/13-Ю від 12.10.2013р., без ПДВ». Після зарахування грошових коштів за платежами, зазначеними в абз.1 п.2.11 цього договору Банк самостійно розподіляє такі грошові кошти в черговості, визначеній в п. 2.13 цього договору на відповідні рахунки(п. 2.11. договору).

Моментом (днем) повернення суми кредиту, його частини, процентів, неустойки, пені, штрафів та інших платежів, визначених цим договором вважається день зарахування на відповідні рахунки Банку у відповідності до п. 2.11. та п. 2.13. договору (п. 2.12. кредитного договору).

Банк має право скористатися своїм правом договірного списання заборгованості за цим договором, а також неустойок, пені, штрафів, інших грошових зобовязань передбачених цим договором з будь-яких рахунків Позичальника, відкритих в АТ «Брокбізнесбанк» (п. 3.1.4. договору).

Позичальник зобовязався (п.4.2. кредитного договору): здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати проценти, сплачувати інші грошові зобовязання за цим договором, виконувати всі свої зобовязання у повному обсязі та у строки, передбачені цим договором(п. 4.2.1. договору).

За умовами п. 4.2.5. договору, окрім іншого, позичальник зобов'язався для здійснення перевірки цільового використання кредиту; наявності, умов зберігання та стану майна, оформленого в заставу; аналізу фінансового стану, платоспроможності та кредитоспроможності позичальника, надавати Банку всі необхідні документи, які підготовлені та оформлені у відповідності з нормами бухгалтерського обліку в Україні, засвідчені підписами керівника та головного бухгалтера (особами, які виконують їх обов'язки), відбитками печатки позичальника, зокрема:

а) щоквартально до 25 числа місяця, наступного за звітним кварталом, надавати Банку фінансову інформацію, пов'язану з діяльністю позичальника у звітному кварталі (в тому числі баланс (форму №1), звіт про фінансові результати (форму №2);

б) щорічно до 20 лютого наступного за звітним роком надавати Банку фінансову інформацію, пов'язану з діяльністю позичальника у звітному році (в тому числі баланс (форму №1), звіт про фінансові результати (форму №2), звіт про рух грошових коштів (форма №3);

в) щоквартально до 7 числа місяця, наступного за звітним кварталом, надавати Банку довідки (або завірені банками виписки) з інших банків, в яких у позичальника відкриті поточні рахунки та/або існує кредитна заборгованість, про фактичні обороти і стан заборгованості (по сумі кредиту, процентам та штрафним санкціям) за попередній квартал;

г) щоквартально до 25 числа місяця, наступного за звітним кварталом, надавати Банку розшифровку дебіторів та кредиторів за встановленою банком формою;

д) щоквартально до 25 числа місяця, наступного за звітним кварталом, надавати банку розшифровку основних засобів за встановленою Банком формою, тощо.

За порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісій, інших грошових зобовязань позичальника, Банк має право нараховувати Позичальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який здійснюється нарахування пені, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Для розрахунку пені використовується фактична кількість днів у місяці та році (п. 6.1.кредитного договору).

Сторони домовилися, що за вимогами Банку про сплату пені застосовується позовна давність у три роки і вона нараховується за цей же строк. Сторони домовилися, що за вимогами банку про сплату штрафу застосовується позовна давність у три роки(п. 6.4.договору).

За умовами п.6.3. кредитного договору Банк має право нараховувати Позичальнику, а Позичальник, у разі нарахування Банком, зобовязаний сплатити штраф за порушення вимог цього договору, зокрема, за порушення п. 4.2.5. штраф у сумі 1 000,00 грн. за кожний випадок.

ОСОБА_2 договір набирає чинності з дати його укладення та діє до повного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором (п. 7.1. кредитного договору).

12.10.2013р., з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором № 14/13-Ю від 12.10.2013р., між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (Заставодержатель) та Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України у Луганській області (Заставодавець), укладено договір застави № 17/13-ЗЮ (договір застави), відповідно до п.1.1. якого заставодавець передає в заставу заставодержателю предмет застави (транспорті засоби), що належать заставодавцю на праві власності для забезпечення повного та своєчасного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором № 14/13-Ю від 12.10.2013р.

Відповідно до п.1.2.2 договору застави узгоджена сторонами оціночна вартість предмета застави за договором становить 1 221 000,00 грн. Після перегляду узгодженої вартості предмету застави згідно абз. 4-6 п. 1.2.2 договору у правовідносинах сторін за цим договором приймається переглянута узгоджена вартість Предмету застави, яка починає діяти з дати направлення заставодержателем заставодавцю повідомлення, визначеного абз.6 вказаного пункту.

Перегляд вартості предмету застави здійснюється у такому порядку: заставодержатель не рідше ніж один раз на рік здійснює перегляд вартості Предмету застави з урахуванням конюнктури ринку та стану збереження Предмету застави. Заставодавець у строк, вказаний у попередньому абзаці але не пізніше 11.10.2014р., кожного року зобовязаний за власний рахунок ( чи за рахунок третьої особи) оплатити вартість робіт (послуг) з оцінки майна, що надане у заставу за цим договором, з метою перегляду його вартості.

За умовами п. 5.2 договору застави заставодержатель має право нараховувати заставодавцю, а заставодавець, у разі нарахування заставодержателем, зобовязаний сплатити штраф за порушення вимог п. 1.2.2 договору - у розмірі 0,2 % від суми узгодженої сторонами оціночної вартості предмету застави (але не менше 500,00 грн.) за кожний календарний місяць.

Матеріали справи свідчать, що свої зобов'язання за кредитним договором позивачем виконані у повному обсязі, а саме, відповідачу на виконання умов кредитного договору № 14/13-Ю від 12.10.2013р. надані грошові кошти на загальну суму 976 800,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 1 від 14.10.2013р. на суму 976 800,00 грн. та банківською випискою з рахунку № 1003 позичальника (відповідача за первісним позовом).

За своєю правовою природою договір № 14/13-Ю від 12.10.2013р. є кредитним договором, згідно з яким, за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, за якою зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, відповідач здійснював погашення кредиту та відсотків до 24.02.2014 р.

Як наполягає позивач, станом на 27.02.2015р. заборгованість Управління Державної служби охорони перед Банком за кредитним договором №14/13-Ю від 12.10.2013р. складає 1 099 871,92 грн., з яких: 651 200,00 грн. заборгованість за кредитом; 154 570,79 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом за період з 31.01.2014р. по 26.02.2015р.; 12 444,17 грн. - 3% річних за прострочення сплати кредиту за період з 26.03.2014р. по 26.02.2015р.; 2 092,69 грн. 3% річних за прострочення сплати процентів за період з 08.03.2014р. по 26.02.2015р.; 104 561,24 грн. - інфляційні втрати за прострочення сплати кредиту за період з 01.04.2014р. по 31.01.2015р.; 18 437,09 грн. - інфляційні втрати за прострочення сплати процентів за період з 01.03.2014р. по 31.01.2015р.; 109 655,85 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту за період з 26.03.2014р. по 26.02.2015р.; 18 700,09 грн. - пеня за прострочення сплати процентів за період з 08.03.2014р. по 26.02.2015р.; штраф за порушення п. 4.2.5 (пп. а,б) договору в сумі 4 000,00 грн.; штраф за порушення п. 4.2.5 (п. в) договору в сумі 4 000,00 грн.; штраф за порушення п. 4.2.5 (п. г) договору в сумі 4 000,00 грн.; штраф за порушення п. 4.2.5 (п. д) договору в сумі 4 000,00 грн.; штраф за порушення п. 1.2.2 договору застави № 17/13-3Ю від 20.10.2013р. в сумі 12 210,00 грн.

Проте, Відповідач (Управління), не погоджуючись з наявною заборгованістю наполягає, що з метою виконання зобовязань за кредитним договором ним, через систему «Клієнт-Банк» були направлені позивачу платіжні доручення: № 1528 від 03.03.2014р. на суму 10 508,40 грн. (сплата відсотків за користування кредитом за період 31.01.2014р. - 27.02.2014р.), № 1550 від 04.03.2014р. на суму 52 488,57 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 1551 від 04.03.2014р. на суму 285,00 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 1552 від 04.03.2014р. на суму 61 663,38 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 1553 від 04.03.2014р. на суму 15,15 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 2723 від 08.04.2014р. на суму 10 190,00 грн.(погашення заборгованості за кредитним договором), № 2724 від 08.04.2014р. на суму 122 684,38 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 2725 від 08.04.2014р. на суму 154 990,98 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 2726 від 08.04.2014р. на суму 221 013,97 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 2727 від 08.04.2014р. на суму 450,00 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором) (а.с.147-157).

Листами № 12/5-758 від 30.03.2014р., № 14/5-1401/Бл від 28.04.2014р. Управління зверталося до Банку з проханням виконати платіжні доручення та перерозрахувати витрати за відсотками за користування кредитом.

Наявні у справі копії наведених платіжних доручень не мають відміток банку про дату надходження та дату виконання, підпису відповідального виконавця та відбитку штампа банку, як того вимагає Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затверджена постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004р. зі змінами та доповненнями.

Отже, виконання платіжних доручень з перерахування коштів в рахунок погашення зобовязань за кредитним договором Банком здійснено не було.

Як свідчать матеріали справи, 01.08.2012р. між сторонами у справі укладено договір № 52531 про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування(а.с. 61-63).

З довідок банку про залишки коштів на особових рахунках УДСО при ГУМВС України у Луганській області вбачається, що станом на 24.06.2014р. на рахунках Управління обліковувалися грошові кошти, а саме: на рахунку № 1001 залишок коштів склав 126 724,38 грн., на рахунку № 1002 залишок коштів склав 200 984,57 грн., на рахунку № 1003 залишок коштів склав 62 108,38 грн., на рахунку № 1004 - 15,15 грн., на рахунку № 1005 335 244,96 грн., на рахунку № 1006 - 15 745,50 грн., на рахунку № 1007 0,00 грн., № 1000 5 302,35 грн.(а.с.67-68).

28.02.2014 року, на підставі Постанови Правління Національного банку України від 28.02.2014 року № 107 «Про віднесення Публічного акціонерного банку «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 9 від 28.02.2014 року про виведення банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 03.03.2014р. по 02.06.2014р. Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в АТ «Брокбізнесбанк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 Рішенням від 03.06.2014р. № 42 продовжено повноваження ОСОБА_3 на тимчасову адміністрацію АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" з 03.06.2014р. до дня отримання Фондом рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК"

У відповідності до ч.1, ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває усі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Наведене свідчить, що з введенням тимчасової адміністрації запроваджується особливий режим діяльності банківської установи.

За змістом позиції Верховного суду України, що викладена в постановах від 01.04.2015 року у справі № 910/5560/14, від 29.04.2015 року у справі № 3-61гс15, зобовязальні правовідносини, що складаються між сторонами на підставі договору банківського рахунка, мають майново-грошовий характер, відтак, у цьому випадку власники рахунків є кредиторами банку за майновою вимогою щодо розпорядження належними їм коштами. Верховним судом України наголошено, що на осіб, які мають грошові кошти на рахунках в банківській установі під час запровадження у неї тимчасової адміністрації, розповсюджуються приписи пункту 1 частини пятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що робить неможливим перерахування коштів з поточного рахунку на рахунки в інші банки або у тому ж самому банку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає про правомірність невиконання Банком платіжних доручень Управління про перерахування коштів з поточних рахунків, відкритих у ПАТ «Брокбізнесбанк», на погашення заборгованості за кредитним договором, що надані після введення тимчасової адміністрації в ПАТ «Брокбізнесбанк».

Зазначення судом першої інстанції, що Управління, шляхом надання банку платіжних доручень, а саме безпосередньою сплатою грошових коштів на рахунок № 1003, який був відкритий в рамках договору про надання кредиту, фактично виконало зобов'язання з повернення суми заборгованості за кредитом у розмірі 623 781,43 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 10 508,40 грн. (всього на загальну суму 634 289,83 грн.) спростовуються приписами ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», п. 2.12 кредитного договору № 14/13-Ю від 12.10.2013, за яким моментом повернення кредиту вважається деньзарахування грошових коштів на відповідні рахунки Банку, а також ст. 1049 Цивільного кодексу України, за якою позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця.

Враховуючи неможливість проведення Банком, який знаходиться в процедурі тимчасової адміністрації, активних операцій з рахунків клієнтів банку, а також приписи ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», за змістом якої переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача, суд апеляційної інстанції не погоджується з позицією Управління Державної служби охорони та висновком суду першої інстанції, що подання платіжних документів на виконання зобовязань є фактом виконання зобовязань.

Договірне списання заборгованості за цим договором, на невиконанні якого наполягає Управління, за умовами п. 3.1.4. кредитного договору є правом Банку, а не його обовязком. Крім того, на списання Банком коштів з рахунку клієнта банку (позичальника) в період тимчасової адміністрації також розповсюджуються приписи пункту 1 частини пятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 45 від 11.06.2014р., починаючи з 11.06.2014 у відношенні позивача розпочато процедуру ліквідації.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 10.06.2014р. № 339 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11.06.2014 р. № 45 про початок здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_4 на період з 11 червня 2014 року до 10 червня 2015 року включно.

На підставі частини пятої статті 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 21.05.2015 р. № 103 про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" на 1 рік до 10.06.2016 р. включно.

Згідно ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Процедура ліквідації банківської установи регулюється нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

За змістом частини 5 ст. 45 зазначеного Закону протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Листом від 28.10.2014р. № 7/2743-кр Банк повідомив Управління, що Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення № 226/4 від 16.10.2014р. щодо затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Брокбізнесбанк», згідно якого грошові вимоги Управління до банку акцептовані в сумі 749 206,30 грн. та будуть задовольнятися в 7 чергу (а.с.60).

Заявами № 14/1-591/Ос від 07.05.2015р. (надіслана 07.05.2015р.) та № 14/1-589/Ос від 07.05.2015р. (надіслана 07.05.2015р.) Управління звернулося до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» та до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з вимогою про припинення зобов'язань Управління за кредитним договором № 14/13-Ю від 12.10.2013р. на суму 651 200,00 грн. (сума кредиту), враховуючи наявність акцептованих Банком грошових вимог Управління в сумі 749 206,30 грн., шляхом зарахування зустрічних вимог (а.с.56-59). Однак, проведення заліку здійснено не було.

Як свідчать обставини справи, відповідач заявив про зарахування зустрічних вимог 07.05.2015 року в ході ліквідаційної процедури позивача.

На час звернення Управління з заявами про зарахування зустрічних вимог діюче законодавство не передбачало прямої заборони проведення зарахування вимог в процедурі ліквідації банківської установи та не надавало і прямого дозволу.

За змістом ст. 601 ЦК України зобовязання припиняються зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав. Для зарахування зустрічних вимог достатньо заяви однієї із сторін зобовязання.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати наступним умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобовязанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов"язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв"язку з чим зарахування, як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов"язань по передачі родових речей, зокрема, грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред"явлення вимоги.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» від 16.07.2015 р. N 629-VIII внесені зміни до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» шляхом доповнення частини другої статті 46 пунктом 8 (набрав чинності з 12.08.2015р.).

За змістом п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону в редакції зазначених змін, забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що:

за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку;

кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.

Заявами № 14/1-1269/Ос від 03.09.2015р., № 14/1-1268/Ос від 03.09.2015р. (надіслані 03.09.2015р.), у звязку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» від 16.07.2015 р. N 629-VIII, Управління Державної служби охорони звернулося до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» та до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з вимогою про припинення зобов'язань Управління за кредитним договором № 14/13-Ю від 12.10.2013р на суму 651 200,00 грн.(сума кредиту), враховуючи наявність акцептованих Банком грошових вимог Управління в сумі 749 206,30 грн., шляхом зарахування зустрічних вимог (т.2 а.с.9-14).

Як свідчать матеріали справи, відносини, які склалися між відповідачем та позивачем відповідають передумовам, визначеним Законом для проведення зарахування зустрічних вимог.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість та правомірність зарахування зустрічних вимог на суму 651 200,00грн.

Враховуючи наведене, у звязку із проведенням заліку після порушення провадження у справі, провадження у справі в частині стягнення кредиту в сумі 651 200,00 грн. підлягає припиненню на підставі ст. 80 п. 1-1 ГПК України.

Помилковою є позиція відповідача, яка стосується заборони банку здійснювати нарахування процентів в умовах запровадження відносно нього ліквідаційної процедури, відзиву ліцензії на здійснення банківських операцій та виведення банку з ринку. Так, за змістом ст. 47, 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» кредитною послугою банка є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Як свідчать матеріали справи, послуга банку щодо надання кредитних коштів відповідачеві реалізована до введення процедур, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», проте виконання банком зобовязань щодо надання кредитних коштів, створило для відповідача зобовязання щодо повернення коштів та сплати процентів за користування ними. Зі змісту ст. 46 зазначеного Закону вбачається, що нарахування процентів, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси. За змістом кредитного договору зобовязання відповідача щодо сплати процентів та штрафних санкцій припиняються у випадку повернення кредиту в повному обсязі. Таким чином, запровадження відносно банку ліквідаційної процедури, не припиняє зобовязання позичальника за укладеним кредитним договором.

Факт наявності заборгованості Управління, станом на 27.02.2015р., за кредитним договором № 14/13-Ю від 12.10.2013р. по процентах за користування кредитом в розмірі 154 570,79 грн. підтверджується матеріалами справи.

Отже, вимоги позивача за первісним позовом про стягнення процентів за користування кредитом в сумі 154 570,79 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки ( ст.611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка , що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ч. 1 ст.550 Цивільного кодексу України). Сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі (ч. 1 ст. 552 Цивільного кодексу України).

На підставі п.п. 6.1., 6.4. кредитного договору, за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором позивачем нараховані та вимагаються до стягнення пеня в сумі 109 655,85 грн. - за прострочення сплати кредиту за період з 26.03.2014р. по 26.02.2015р.; 18 700,09 грн. - пеня за прострочення сплати процентів за період з 08.03.2014р. по 26.02.2015р.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність застосування до вимог про стягнення пені положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII.

Так, відповідно до ст.2 Закону України від 02.09.2014 р. № 1669-VII Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, який є спеціальним, дія якого поширюється лише на визначене коло суб'єктів, на час проведення антитерористичної операції, встановлено заборону нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території цих населених пунктів. Банки та інші фінансові установи зобов'язані скасувати зазначеним у статті 2 Закону особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Періодом проведення антитерористичної операції, за положеннями ст.1 Закону, визначено час між датою набрання чинності Указом Президента України Про введення в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 р. "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014р. № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

За приписами ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зазначене свідчить, що сплата процентів за користування кредитними коштами є невідємною умовою кредитування, тому як сам кредит так і проценти є складовими основного зобов'язання за кредитним договором.

Листом від 27.10.2014р. №18-112/64138 Національний банк України нагадав всім банкам про необхідність суворого і безумовного дотримання вимог Закону України „Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та повідомив, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу.

Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у десятиденний строк з дня опублікування Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014р., у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 р. затверджено Перелік населених пунктів, до якого включено м. Луганськ та м. Сєвєродонецьк Луганської області.

Згідно матеріалів справи та відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Луганській області є м. Луганськ та м. Сєвєродонецьк Луганської області.

Інформація, яка згідно статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» є обовязковою для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, про здійснення відповідачем господарської діяльності не за місцем реєстрації та/або про зміну його місцезнаходження - в реєстрі відсутня.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Відомості, що містяться у Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи, або її відокремленого підрозділу, фізичної особи - підприємця під час провадження ними господарської діяльності, а також для відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

05.11.2014 р. Кабінетом Міністрів України прийнято нове розпорядження № 1079-р, яким зупинено дію розпорядження КМУ від 30 жовтня 2014 р. № 1053 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Проте, Указом Президента України від 14.04.2014 р. №405/2014 відповідно до ст. ст. 107, 112 Конституції України введено в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 р. "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України".

Відповідно до ст. ст. 10, 11 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" антитерористична операція проводиться лише за наявності реальної загрози життю і безпеці громадян, інтересам суспільства або держави у разі, якщо усунення цієї загрози іншими способами є неможливим. Рішення щодо проведення антитерористичної операції приймається залежно від ступеня суспільної небезпеки терористичного акту керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України за письмовим дозволом Голови Служби безпеки України або керівником координаційної групи відповідного регіонального органу Служби безпеки України за письмовим дозволом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим з Головою Служби безпеки України. Про рішення щодо проведення антитерористичної операції негайно інформується Президент України.

Згідно з ч. ч. 1, 7 ст. 4 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" координацію діяльності суб'єктів, які залучаються до боротьби з тероризмом, здійснює Антитерористичний центр при Службі безпеки України.

Статтею 1 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" встановлено, що районом проведення антитерористичної операції є визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Відповідно до рішення РНБО України від 13.04.2014р., уведеного в дію Указом Президента України від 14.04.2014 р. № 405/2014, Антитерористичним центром при Службі Безпеки України, видано наказ від 07.10.2014 р. №33/6/а Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення, згідно з яким визначено районом проведення антитерористичної операції Донецьку та Луганську області з 07.04.2014р.

Отже, проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з 07.04.2014р. визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом.

Крім того, прийняття Кабінетом Міністрів України Розпорядження № 1079-р від 05.11.2014р. не скасовує Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та не робить його недійсним.

На час апеляційного провадження по справі № 913/53/15, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до якого включено м. Луганськ та м. Сєверодонецьк Луганської області.

Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, який є діючим, на час проведення антитерористичної операції встановлено мораторій щодо нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року.

ОСОБА_2 набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення (ст.11 наведеного Закону).

У розумінні положень ст. 58 Конституції України приписи ст. 2 означеного Закону відносно заборони нарахування пені з 14 квітня 2014 року мають ретроспективну дію для розглядуваних правовідносин та не містять жодних вилучень щодо їх незастосування.

Відповідно до ст.2 Закону України Про судоустрій і статус суддів суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та Законами України. Закріплене в ст.2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції право субєкта господарювання не може бути ілюзорним та носити декларативний характер.

З огляду на мораторій, встановлений ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у позивача були відсутні підстави для нарахування та стягнення пені за прострочення сплати кредиту та за прострочення сплати процентів за користування кредитом за період з 14.04.2014р.

Тому, вимоги позивача про стягнення пені в сумі 109 105,01 грн. за прострочення сплати кредиту за період з 14.04.2014р. по 26.02.2015р., та пені в сумі 18561,61 грн. за прострочення сплати процентів за користування кредитом за період з 14.04.2014 р. по 26.02.2015р. не підлягають задоволенню.

Правомірно нарахованою позивачем є пеня в сумі 550,84 грн. за прострочення сплати кредиту за період з 26.03.2014р. по 13.04.2014р. включно, та пеня в сумі 138,48 грн. за прострочення сплати процентів за користування кредитом за період з 08.03.2014р. по 13.04.2014р. включно.

Крім того, на підставі п. 5.3.а кредитного договору позивачем нараховані та вимагаються до стягнення: штраф за порушення п. 4.2.5 (пп. «а», «б») договору в загальній сумі 4 000,00 грн. (чотири випадки); штраф за порушення п. 4.2.5 (п. «в») договору в загальній сумі 4 000,00 грн.(чотири випадки); штраф за порушення п. 4.2.5 (п. «г») договору в загальній сумі 4 000,00 грн. (чотири випадки); штраф за порушення п. 4.2.5 (п. «д») договору в загальній сумі 4 000,00 грн. (чотири випадки); на підставі п.5.2. договору застави - штраф за порушення п. 1.2.2 договору застави № 17/13-3Ю від 20.10.2013р. в сумі 12 210,00 грн.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову позивачеві за первісним позовом у задоволенні вимог про стягнення штрафів.

Як зазначено в позовній заяві, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 14/13-Ю від 12.10.2013р. у загальній сумі 1 099 871,92 грн., до якої включена сума штрафу 12 210,00 грн., нарахована на підставі п.5.2. договору застави, за порушення п. 1.2.2 договору застави № 17/13-3Ю від 20.10.2013р.

Наведена сума штрафу не є кредитною заборгованістю за кредитним договором № 14/13-Ю від 12.10.2013р. і стосується відповідальності за порушення умов іншого договору, який не є предметом розгляду в даному позові.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Позивачем не надано жодного документового підтвердження невиконання позичальником прийнятих на себе зобовязань за п. 4.2.5. кредитного договору та п. 1.2.2. договору застави, за порушення яких нараховані та вимагаються до стягнення штрафи.

Крім того, зі змісту п. 4.2.5 кредитного договору вбачається, що нараховані штрафи стосуються невиконання відповідачем зобовязань щодо надання Банку фінансової інформації та звітності.

Втім, відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» у рамках здійснення заходів, передбачених Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, на період її проведення звільняються від відповідальності за недотримання строків, передбачених для подання фінансової звітності.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За порушення виконання грошового зобов'язання Банком (позивачем за первісним позовом) нараховано та заявлено до стягнення з відповідача: 12 444,17 грн. - 3% річних за прострочення сплати кредиту за період з 26.03.2014р. по 26.02.2015р.; 2 092,69 грн. 3% річних за прострочення сплати процентів за період з 08.03.2014р. по 26.02.2015р.; 104 561,24 грн. - інфляційних втрат за прострочення сплати кредиту за період з 01.04.2014р. по 31.01.2015р.; 18 437,09 грн. - інфляційних втрат за прострочення сплати процентів за період з 01.03.2014р. по 31.01.2015р.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» із змінами і доповненнями, внесеними постановою пленуму Вищого господарського суду України від 10.07.2014 року № 6, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п. 4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14).

Факт прострочення виконання відповідачем прийнятих на себе зобовязань за кредитним договором підтверджено матеріалами справи.

Отже, вимоги позивача про стягнення 3 % річних у сумі 12 444,17 грн. за прострочення сплати кредиту; 2 092,69 грн. за прострочення сплати процентів за користування кредитом; інфляційних в сумі 104 561,24 грн. за прострочення сплати кредиту; в сумі 18 437,09 грн. за прострочення сплати процентів за користування кредитом є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно зустрічного позову Управління Державної служби охорони слід зазначити наступне.

За приписами ст.598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Законом можуть бути встановлені випадки, коли припинення зобов'язань на певних підставах не допускається.

В силу ст. 601 ЦК України зобов"язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред"явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї сторони.

28.02.2014 року, на підставі Постанови Правління Національного банку України від 28.02.2014 року № 107 «Про віднесення Публічного акціонерного банку «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 9 від 28.02.2014 року про виведення банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 03.03.2014р. по 02.06.2014р. , термін дії якої продовжено до дня отримання Фондом рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК"

У відповідності до ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває усі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Оскільки на підставі договору № 52531 про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування, між сторонами склалися зобов'язальні правовідносини, які носять майново-грошовий характер, Управління Державної служби охорони, як власник рахунків, у даному випадку виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами, на якого під час запровадження тимчасової адміністрації, поширювалися обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Зазначене узгоджується з правовою позицію Верховного Суду України, що викладена у постановах від 01.04.2015р. у справі № 910/5560/14, від 29.04.2015 року у справі № 3-61гс15.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 45 від 11.06.2014р., починаючи з 11.06.2014 у відношенні позивача розпочато процедуру ліквідації, строк якої продовжено на 1 рік до 10.06.2016 р. включно.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення № 226/4 від 16.10.2014р. щодо затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Брокбізнесбанк», згідно якого грошові вимоги Управління до Банку акцептовані в сумі 749 206,30 грн.

Заявами № 14/1-591/Ос від 07.05.2015р. (надіслана 07.05.2015р.) та № 14/1-589/Ос від 07.05.2015р. (надіслана 07.05.2015р.) Управління звернулося до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» та до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з вимогою про припинення зобов'язань Управління за кредитним договором № 14/13-Ю від 12.10.2013р. на суму 651 200,00 грн. (сума кредиту), враховуючи наявність акцептованих Банком грошових вимог Управління в сумі 749 206,30 грн., шляхом зарахування зустрічних вимог.

Заявами № 14/1-1269/Ос від 03.09.2015р., № 14/1-1268/Ос від 03.09.2015р. (надіслані 03.09.2015р.), у звязку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» від 16.07.2015 р. N 629-VIII, Управління звернулося до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» та до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з вимогою про припинення зобов'язань Управління за кредитним договором № 14/13-Ю від 12.10.2013р на суму 651 200,00 грн.(сума кредиту), враховуючи наявність акцептованих Банком грошових вимог Управління в сумі 749 206,30 грн., шляхом зарахування зустрічних вимог.

За змістом п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» від 16.07.2015 р. N 629-VIII, що набрав чинності з 12.08.2015р., забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що:

за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку;

кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.

Як свідчать матеріали справи, відносини, які склалися між відповідачем та позивачем відповідають передумовам, визначеним Законом для проведення зарахування зустрічних вимог на суму 651 200,00 грн., тому при розгляді апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, переглядаючи оскаржуване рішення в частині первісної позовної заяви, дійшов висновку про зарахування зустрічних вимог на суму 651 200,00 грн., що на підставі ст.601 Цивільного кодексу України, є підставою для припинення зобовязань Управління за кредитним договором № 14/13-Ю від 12.10.2013р. на суму 651 200,00 грн. кредиту.

Управлінням Державної служби охорони, при зверненні до суду з зустрічним позовом, не визначено конкретного розміру зобовязань, які на його думку мають бути визнані припиненими, шляхом зарахування, тому вимоги позивача за зустрічним позовом є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в сумі 651 200,00 грн. кредиту, оскільки розмір зобовязань Управління за кредитним договором є більшим.

За результатами апеляційного провадження, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено неповне зясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України є підставою для часткового скасування рішення господарського суду Луганської області від 07.09.2015р.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за розгляд справи судом першої інстанції покладаються на сторін пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 49, п. 11 ч. 1 ст. 80, 99, 101, 102, 103, 104, 105, 116 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» м. Київ на рішення господарського суду Луганської області від 07.09.2015р. (підписане 14.09.2015р.) у справі № 913/53/15 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Луганської області від 07.09.2015р. (підписане 14.09.2015р.) у справі № 913/53/15 за первісним позовом скасувати в частині відмови у задоволенні вимог ПАТ «Брокбізнесбанк» про стягнення заборгованості по кредиту в сумі 651 200,00 грн., по процентах за користування кредитом в сумі 154 570,79 грн., 3% річних за прострочення сплати кредиту в сумі 12 444,17 грн., 3% річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом в сумі 2 092,69 грн., інфляційних втрат за прострочення сплати кредиту в сумі 104 561,24 грн., інфляційних втрат за прострочення сплати процентів за користування кредитом в сумі 18 437,09 грн., пені за прострочення сплати кредиту в сумі 550,84 грн., пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом в сумі 138,48 грн.

Прийняти нове рішення за первісним позовом в цій частині.

Задовольнити позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» м. Київ до Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, м.Сєвєродонецьк Луганської області про стягнення 154 570,79 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, 12 444,17 грн. - 3% річних за прострочення сплати кредиту, 2 092,69 грн. - 3% річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом, 104 561,24 грн. інфляційних втрат за прострочення сплати кредиту, 18 437,09 грн. інфляційних втрат за прострочення сплати процентів за користування кредитом, 550,84 грн. пені за прострочення сплати кредиту, 138,48 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом.

Стягнути з Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, м.Сєвєродонецьк Луганської області на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», м. Київ заборгованість за кредитним договором № 14/13-Ю від 12.10.2013р. в сумі 154 570,79 грн. по процентах за користування кредитом, 12 444,17 грн. - 3% річних за прострочення сплати кредиту, 2 092,69 грн. - 3% річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом, 104 561,24 грн. - інфляційних втрат за прострочення сплати кредиту, 18 437,09 грн. - інфляційних втрат за прострочення сплати процентів за користування кредитом, 550,84 грн. пені за прострочення сплати кредиту, 138,48 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом.

Провадження у справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», м. Київ до Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, м.Сєвєродонецьк Луганської області про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 651 200,00 грн. припинити.

В іншій частині рішення господарського суду Луганської області від 07.09.2015р. (підписане 14.09.2015р.) у справі № 913/53/15 за первісним позовом залишити без змін з підстав, викладених судом апеляційної інстанції.

Рішення господарського суду Луганської області від 07.09.2015р. (підписане 14.09.2015р.) у справі № 913/53/15 за зустрічним позовом скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, м.Сєвєродонецьк Луганської області про визнання припиненими зобов'язань за кредитним договором № 14/13-Ю від 12.10.2013р., шляхом зарахування, на суму 651 200,00 грн. кредиту.

Прийняти нове рішення за зустрічним позовом в цій частині.

Задовольнити позовні вимоги Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, м.Сєвєродонецьк Луганської області про визнання припиненими зобов'язань за кредитним договором № 14/13-Ю від 12.10.2013р., шляхом зарахування, на суму 651 200,00 грн. кредиту.

Визнати припиненими, шляхом зарахування, зобов'язання Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, м.Сєвєродонецьк Луганської області за кредитним договором № 14/13-Ю від 12.10.2013р. в сумі 651 200,00 грн. по кредиту.

В іншій частині рішення господарського суду Луганської області від 07.09.2015р. (підписане 14.09.2015р.) у справі № 913/53/15 за зустрічним позовом залишити без змін з підстав, викладених судом апеляційної інстанції.

Стягнути з Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, м.Сєвєродонецьк Луганської області на користь державного бюджету України судовий збір за первісним позовом в сумі 18 879,91 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», м. Київ на користь Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, м.Сєвєродонецьк Луганської області витрати по сплаті судового збору за зустрічним позовом в сумі 840,30 грн.

Стягнути з Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, м.Сєвєродонецьк Луганської області на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», м. Київ судовий збір за апеляційною скаргою в сумі 20 767,89 грн.

Доручити господарському суду Луганської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Судді: Т.Д. Геза

ОСОБА_5

Надруковано 5 екз.:

1-позивачу,

1-відповідачу,

1-у справу,

1-ДАГС,

1-ГСЛО