КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2016 р. Справа№ 910/26305/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ропій Л.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Рябухи В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не викликався, не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

від відповідача: Білинова А.В. - представник, дов. № 01/123-50 від 04.01.2016;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2015

у справі № 910/26305/15 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

про стягнення 9 363,85 грн.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.02.2016 розгляд апеляційної скарги у справі № 910/26305/15 відкладено на 14.03.2016.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.11.2015 у справі № 910/26305/15 позов задоволено частково; підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 8 853,85 грн. та 1 218,00 грн. витрат зі сплати судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що суд дійшов висновку, що рахунки № 836, № 837 від 03.10.2014, заказ-наряд № БАЗНС63283 від 05.12.2014, видаткова накладна № 153 від 05.12.2014, платіжні доручення № 74 від 06.01.2015 та № 26639 від 14.11.2014 є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які (витрати) виникли внаслідок ДТП; наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт пошкодження транспортного засобу "Fiat", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу "Fiat", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження особою, цивільно-правова відповідальність якої на час ДТП була застрахована у відповідача та здійснення позивачем витрат у розмірі 26 612,87 грн. по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП, однак, відповідач відшкодував позивачу фактичні витрати лише у розмірі 17 249,02 грн.; позивачем, при розрахунку позовних вимог, не здійснено вирахування франшизи у розмірі 510,00 грн., а тому розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача, складає 8 853,85 грн. (26 612,87-17 249,02-510,00=8 853,85).

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2015 у справі № 910/26305/15 скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вказує на те, що, як свідчить аналіз розрахунку страхового відшкодування позивача, доданого до страхового акту № 2985.206.14.01.02, 11 037,13 грн. - це частина збитків, яка не була відшкодована позивачем потерпілій особі, а отже, потерпіла особа має право вимагати відшкодування цієї суми особою, відповідальною за завдану шкоду, тобто відповідачем; саме потерпіла особа ТОВ "Автоторіно" має право на отримання від відповідача 11 037,13 грн. - частини збитків, яка не була відшкодована позивачем; відповідачем було здійснено розрахунок страхового відшкодування наступним чином: 28 286,15 грн. (розмір матеріального збитку згідно із звітом № 136/14) - 11 037,13 грн. (пропорція, франшиза та додаткове зменшення згідно із страховим актом № 2985.206.14.01.02 позивача) = 17 249,02 грн.; вказана сума була сплачена на рахунок позивача згідно із платіжним дорученням № 10422 від 18.03.2015, тому відповідачем було виконано свої зобов'язання за полісом АІ/0608410.

На думку скаржника, Господарським судом міста Києва при прийнятті рішення, не було надано належної правової оцінки пояснення представника позивача, не було досліджено всіх обставин, що призвело до стягнення на користь позивача коштів у сумі 8 853,85 грн., на отримання яких має законне право потерпіла в дорожньо-транспортній пригоді особа - ТОВ "Автоторіно", та відповідач не матиме жодних правових підстав для відмови ТОВ "Автоторіно" у відшкодуванні вказаної суми збитків.

Також скаржник вказує на те, що Господарським судом міста Києва в порушення вимог ст. 49 ГПК України, було невірно здійснено розподіл судових витрат, оскільки судом першої інстанції було задоволено позов частково, а в результаті часткового задоволення позовних вимог, судовий збір повинен був розподілений пропорційно і з відповідача підлягало б стягненню 1 152,96 грн.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, колегія суддів встановила наступне.

Позивач подав до Господарського суду міста Києва позовну заяву про стягнення з відповідача 9 363,85 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу; 1 218,00 грн. судового збору.

Як вбачається із матеріалів справи, 02.09.2014 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автоторіно" укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0647859.123, згідно із яким був застрахований транспортний засіб марки "Fiat", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування" від 07.03.1996, № 85/96-ВР (далі - Закон № 85/96-ВР) договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Така ж норма закріплена і в ч. 1 ст. 979 ЦК України.

Згідно із ст. 8 Закону № 85/96-ВР страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У довідці № 9437481 про дорожньо-транспортну пригоду, вказано, що сталась дорожньо-транспортна пригода (вид ДТП): зіткнення; місце скоєння ДТП: м. Київ, Шевченківський р-н, бул. Шевченка пер.; дата та час скоєння: 16.09.2014 в 12 год. 00 хв.; учасники дорожньо-транспортної пригоди: 1. Тип, марка транспортного засобу: Skoda Супер Б, номерний знак НОМЕР_2, № кузова 104, що належить ОСОБА_3; наявний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або іноземний сертифікат "Зелена картка": АІ0608410 з терміном дії до 25.07.2015, виданий ТДВ СК "Альфа-Гарант"; зовнішнім оглядом установлено, що автомобіль отримав такі механічні пошкодження: передня центральна частина; водій: ОСОБА_3; 2. Тип, марка транспортного засобу: Легковий Fiat Лінеа, номерний знак НОМЕР_1, № кузова 197659, що належить ТОВ "Автоторіно"; наявний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або іноземний сертифікат "Зелена картка": АІ1031904 з терміном дії до 04.09.2015, виданий ПрАТ "СК "Альфа Страхування"; зовнішнім оглядом установлено, що автомобіль отримав такі механічні пошкодження: передня центральна частина, задня центральна частина; водій: ОСОБА_4; 3. Тип, марка транспортного засобу: Легковий Dodge Авангер; номерний знак НОМЕР_3, № кузова НОМЕР_7, що належить ОСОБА_5; наявний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або іноземний сертифікат "Зелена картка": АІ6754646 з терміном дії до 31.08.2015, виданий АТ "СК "АХА Страхування"; зовнішнім оглядом установлено, що автомобіль отримав такі механічні пошкодження: задня центральна частина; водій: ОСОБА_5; дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення: ОСОБА_3 недодержання дистанції.

Відповідно до висновку звіту № 136/14 про оцінку вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Fiat Linea, реєстраційний номер НОМЕР_1, пошкодженого внаслідок ДТП на підставі виконаних досліджень і рекомендацій, викладених у ОСОБА_3 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, зроблено висновок, що вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля Fiat Linea, 2012р. випуску, реєстраційних номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП, складає 28 286,15 грн.

До матеріалів справи надано ЕКСП висновок/калькуляцію № 1899 від 09.10.2014, складену на основі комп'ютерної програми Audatex, яка рекомендована в п. 59 додатку 8 ОСОБА_3 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395, відповідно до якої вартість ремонту складає 34 399,90 грн.

Відповідно до рахунку № 836 від 03.10.2014, виставленого ТОВ "Берлина Авто", вартість відновлювального ремонту автомобіля Fiat Linea, державний номер НОМЕР_1 складає суму у розмірі 9 826,20 грн., а відповідно до рахунку № 837 від 03.10.2014 складає суму у розмірі 28 083,00 грн.

Згідно із складеними позивачем страховими актами № 2985.206.14.01.01 від 30.10.2014 та № 2985.206.14.01.02 від 05.01.2015, до виплати в якості страхового відшкодування визначено 16 720,78 грн. та 9 892,09 грн., відповідно.

Позивачем перераховано ТОВ "Берлина Авто" грошові кошти у розмірі 16 720,78 грн. та 9 892,09 грн. згідно із платіжними дорученнями № 26639 від 14.11.2014 та № 74 від 06.01.2015, відповідно.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 06.10.2014 у справі № 961/28545/14-п провадження № 3/761/5917/2014 встановлено, що ОСОБА_3, 16.09.2014 о 12 год. 00 хв., по бул. Т.Шевченка в м. Києві, керуючи автомобілем НОМЕР_4, не врахував дорожньої обстановки, недотримався безпечної дистанції, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_4, автомобіль якого від удару відскочив та зіткнувся з автомобілем НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_7, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів; ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 20-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Із інформації, наданої Моторним (транспортним) страховим бюро України до матеріалів справи, вбачається, що між відповідачем, як страховиком, та ОСОБА_3, як страхувальником, було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс АІ0608410, відповідно до якого забезпечений транспортний засіб - Skoda Superb, державний номер НОМЕР_2, розмір франшизи 510,00 грн.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема, порядок виплати такого відшкодування та дії сторін при настанні страхового випадку, регулюються Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV із змінами та доповненнями (далі Закон № 1961).

Згідно із ст. 22.1 Закону № 1961 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону № 1961 у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України; якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності ОСОБА_3, є особою, зобов'язаною відшкодувати завдані спірною ДТП збитки відповідно до положень Закону № 1961.

З метою отримання від відповідача спірного страхового відшкодування, позивач звернувся до відповідача із заявою № 2985/2014 від 04.12.2014 на виплату страхового відшкодування в порядку регресу, в якій просив здійснити відшкодування в порядку регресу в розмірі 16 720,78 грн. та із листом № 2985/2014 від 26.01.2015, в якому просив здійснити доплату відшкодування в порядку регресу, у розмірі 9 892,09 грн.

Відповідач в рахунок виплати страхового відшкодування 18.03.2015 перерахував позивачу 17 249,02 грн., що підтверджується витягом із особового рахунку позивача (а.с. 34).

Щодо розміру заявленого до стягнення страхового відшкодування слід зазначити наступне.

Згідно із полісом АІ0608410 визначено франшизу - 510,00 грн. Отже, враховуючи часткову сплату відповідачем відшкодування, позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 8 853,85 грн.

Доводи апеляційної скарги не є такими, що ґрунтуються на нормах матеріального права та матеріалах справи.

Законами України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що, виплативши страхове відшкодування відповідно до договору, позивач набув права зворотної вимоги до відповідача у сумі страхового відшкодування із вирахуванням франшизи, є обґрунтованим і законним.

Зазначена правова позиція відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 910/7163/14.

В ст. 82 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу.

Статтею 38 Закону № 1961 передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

Таким чином, після виплати страхового відшкодування у позивача виникає право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Згідно з ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Матеріалами справи підтверджено виплату позивачем страхового відшкодування. Також, як вже зазначалось, звіт про оцінку транспортного засобу є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Апеляційний господарський суд не вбачає порушень господарським судом першої інстанції норм матеріального права.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав, встановлених нормами законодавства та відповідно до матеріалів справи для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни рішення господарського суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Правило статті 49 ГПК України щодо розподілу сум судового збору у справах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, пропорційно розміру задоволених позовних вимог застосовується також і у випадках, коли судовий збір сплачено за мінімальною (визначеною Законом) ставкою (п. 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Апеляційний господарський суд вважає за необхідне уточнити розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2015 у справі № 910/26305/15 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" залишити без задоволення.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, ідентифікаційний код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" (02160, м. Київ, проспект Возз'єднання, будинок 19, ідентифікаційний код 30968986) 1 151,66 грн. витрат по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви.

3. Видачу наказу, з урахуванням постанови Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2016 у справі № 910/26305/15, доручити Господарському суду міста Києва.

4. Справу № 910/26305/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Повний текст постанови складено 21.03.2016.

Головуючий суддя Л.М. Ропій

Судді Н.Ф. Калатай

В.І. Рябуха