РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016Справа №910/1656/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Адпро Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Центр «Брест-Литовський»

про розірвання договору та стягнення 109 756,68 грн., -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Федчук І.Є. (представник за довіреністю від 25.12.2015р.);

від відповідача: Дашевська Ю.І. (представник за довіреністю №01-12/2015 від 01.12.2015р.).

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Адпро Україна» (надалі також - позивач) звернулось до суду з позовною заявою про розірвання Договору оренди №216-10/2014 від 01.10.2014р., укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Центр «Брест-Литовський» (надалі також - відповідач) та стягнення з останнього суми гарантійного платежу в розмірі 109 756,68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не повернуто позивачу гарантійний платіж в розмірі 109 756,68 грн., перерахований останнім під час укладення Договору оренди №216-10/2014 від 01.10.2014р., у зв'язку з повідомленням позивача відповідачу про дострокове припинення дії Договору.

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі посилаючись при цьому на те, що він в порядку п. 10.4. Договору не отримував від позивача повідомлення про дострокове розірвання Договору. Окрім того, позивач самовільно звільнив орендовані приміщення і не повернув їх відповідачу за Актом прийому-передачі об'єкту оренди, що суперечить положенням Договору. Також, позивачем на об'єкті оренди було встановлено модульні перегородки, встановлення яких не було погоджено з відповідачем, і це є невідповідністю стану об'єкту оренди тому, в якому воно повинно було бути поверненим відповідачу. Щодо неповернення відповідачем гарантійного платежу, то спричинено невиконанням позивачем своїх обов'язків з повернення об'єкту оренди в первинному стані та не підписанням між сторонами Акту прийому-передачі об'єкту оренди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі суддею Морозовим С.М., присвоєно справі №910/1656/16 та призначено справу до розгляду на 23.02.2014р.

23.02.2016р. позивачем подано до суду заяву про зміну прохальної частини позовної заяви в частині зазначення нових банківських реквізитів, у зв'язку з їх зміною.

Зазначена заява позивача, у відповідності до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, була прийнята судом до уваги.

В судовому засіданні 23.02.2016р. в справі було оголошено перерву до 15.03.2016р.

В судовому засіданні 15 березня 2016 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2014 року між позивачем (орендар за Договором) та відповідачем (орендодавець за Договором) було укладено Договір оренди №216-10/2014 (надалі - Договір), відповідно до п. 2.1. якого відповідач передає, а позивач приймає в строкове платне користування (оренду) об'єкт оренди загальною площею - 502,74 кв.м., що знаходиться на 3 та 4 поверхах будівлі, розташованої в м. Києві по вул. Старокиївська, за №10 (надалі - будівля).

Об'єкт оренди, згідно плану (Додаток №1) складається з:

- частини площ будівлі, що знаходиться на 3 поверсі, загальною площею 409,13 кв.м. При цьому, загальна площа приміщення, зазначеного в даному пункті, враховує коефіцієнт загальних площ, що складає 1,16 та множиться на фактичну площу орендованого приміщення, зазначеного в плані, а саме 352,70 кв.м. х 1,16 = 409,13 квадратних метрів.

- частини площ будівлі, що знаходиться на 4 поверсі, загальною площею - 93,61 кв.м. При цьому, загальна площа приміщення, зазначеного в даному пункті, враховує коефіцієнт загальних площ, що складає 1,16 та множиться на фактичну площу орендованого приміщення, зазначеного в плані, а саме 80,70 кв.м. х 1,16 = 93,61 кв.м.

Передача об'єкту оренди здійснюється уповноваженими представниками сторін в строк до 1 жовтня 2014 року включно, але в будь-якому випадку не раніше отримання відповідачем від позивача гарантійного платежу, визначеного п. 4.4. Договору. (п. 3.1. Договору).

Відповідно до п. 3.2. Договору Прийом-передача об'єкту оренди оформлюється Актом прийому-передачі об'єкту оренди (Додаток №4), в якому зазначається його технічний стан, встановлене в ньому обладнання, можливість нормального функціонування систем, комунікацій, відповідність об'єкту оренди плану, зазначеному в Додатку №1 до цього Договору, та інші відомості. Акт підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюється їхніми печатками та є невід'ємною частиною цього Договору.

Ціна орендної плати за користування об'єктом оренди складає всього 73 902,78 грн., а ціна послуги по утриманню об'єкта оренди становить всього 45 874,02 грн. (п. 4.1.1. та п. 4.2.1. Договору).

Сторони домовились, що позивач зобов'язується перерахувати на рахунок відповідача платежі, зазначені у пп. 4.1. та 4.2. цієї статті, з розрахунку за один місяць з урахуванням ПДВ, сума яких встановлюється як гарантійний платіж, до підписання сторонами акту прийому-передачі об'єкту оренди, але в будь-якому випадку не пізніше 5 календарних днів з дня підписання цього Договору. (п. 4.4. Договору).

На виконання умов п. 3.2. та п. 4.4. Договору позивачем було перераховано на рахунок відповідача гарантійний платіж в розмірі 109 756,68 грн., що підтверджується наявним в справі платіжним дорученням №658 від 04.11.2014р.

01.10.2014р. сторонами підписано Акт прийому-передачі об'єкту оренди як Додаток №4 до Договору, відповідно до змісту якого відповідач передав, а позивач прийняв в строкове платне користування (оренду) об'єкт оренди згідно умов Договору.

Додатком №1 до Договору сторони оформили план об'єкту оренди на 3-му та 4-му поверхах.

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 1 року, а саме до 1 жовтня 2015 року включно. (п. 10.1. Договору).

Відповідно до п. 10.4. Договору він може бути достроково припинений з ініціативи позивача за умови сплати позивачем всіх розрахунків, виставлених відповідачем згідно з умовами передбаченими цим Договором, та всіх платежів відповідно до умов цього Договору. Позивач повідомляє про це іншу сторону за 2 місяці до дати запланованого припинення строку дії Договору, якщо інше не передбачено цим Договором. У випадку недотримання позивачем строків повідомлення відповідача про дострокове припинення Договору з ініціативи позивача, гарантійний платіж, сплачений позивачем відповідно до п. 4.4. даного Договору, позивачу не повертається.

Окрім того, у відповідності до частини 5 п. 4.4. Договору у випадку дострокового розірвання цього Договору з ініціативи позивача кошти, перераховані ним в рахунок сплати гарантійного платежу, повертаються в частині, що залишиться після виконання, у разі необхідності, позивачем зобов'язань зі сплати орендної плати, витрат по утриманню об'єкту оренди, компенсаційних виплат за пошкодження псування об'єкту оренди та інших, передбачених Договором платежів.

Позивач, зазначаючи про відсутність за ним заборгованостей за Договором, надіслав на адресу відповідача повідомлення №23-04-2015/АМСЦ від 23.04.2015р., яким зазначив, що просить відповідача вважати строк припинення дії Договору з 01.07.2015р.

В підтвердження направлення вказаного повідомлення позивач надав до матеріалів справи опис вкладення у цінний лист та фіскальний чек поштового відділення від 24.04.2015р.

У зв'язку з неповерненням позивачу відповідачем суми гарантійного платежу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. (стаття 759 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Як визначено абзацом 1 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 10.4. Договору, як вже зазначалось вище, Договір може бути достроково припинений з ініціативи позивача за умови сплати позивачем всіх розрахунків, виставлених відповідачем згідно з умовами передбаченими цим Договором, та всіх платежів відповідно до умов цього Договору. Позивач повідомляє про це іншу сторону за 2 місяці до дати запланованого припинення строку дії Договору, якщо інше не передбачено цим Договором.

Таким чином, повідомлення відповідача про дострокове розірвання Договору повинне бути вчинене позивачем щонайменше за 2 місяці до закінчення терміну дії Договору, а оскільки строк його дії, встановлений п. 10.1. Договору, до 01.10.2015р., то повідомлення №23-04-2015/АМСЦ від 23.04.2015р., відправлене позивачем 24.04.2015р., надіслано вчасно.

Однак, положення пункту 10.4. Договору передбачає обов'язкове повідомлення відповідача про дострокове припинення Договору, тобто необхідне фактичне отримання відповідачем відповідного повідомлення від позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, доказів щодо отримання відповідачем повідомлення №23-04-2015/АМСЦ від 23.04.2015р. позивачем не надано.

Окрім того, у відзиві відповідач зазначає, що повідомлення від позивача про дострокове припинення дії Договору засобами поштового зв'язку він не отримував.

У відповідності до п. 1.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013р. днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Враховуючи викладене, у зв'язку з відсутністю в матеріалах справи доказів на підтвердження повідомлення відповідача про дострокове припинення дії Договору, а саме фактичного отримання такого повідомлення чи наявності повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення відповідачу, судом встановлено, що позивачем не дотримано п. 10.4. Договору щодо порядку дострокового припинення дії Договору з ініціативи позивача.

А тому, з огляду на викладене, Договір діяв в межах строку на який його було укладено сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Однак, у відповідності до п. 10.1. Договору строк його дії встановлено до 01.10.2015р. і сторонами не продовжувався.

Таким чином, станом на момент вирішення спору строк дії Договору скінчився, що виключає можливість його розірвання в судовому порядку, у зв'язку із фактичним припинення його дії.

Таким чином, з огляду на викладене, вимога позивача в справі №910/1656/14 про розірвання Договору, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Адпро Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Центр «Брест-Литовський», задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача суму гарантійного платежу в розмірі 109 756,68 грн., то необхідно зазначити таке.

Як встановлено судом, у зв'язку з дією Договору в межах строку, на який його було укладено, то порядок закриття господарських зобов'язань між сторонами за Договором передбачено пунктом 7.3. Договору, у відповідності до якого, повернення об'єкта оренди після закінчення строку оренди або обов'язку з достроковим припиненням (розірванням) Договору оформлюється Актом прийому передачі об'єкту оренди, що складається та підписується представниками сторін, в день закінчення строку оренди або в день дострокового припинення Договору, за умови виконання позивачем умов цього пункту щодо стану об'єкта оренди.

Згідно матеріалів справи, між сторонами відповідного Акту прийому передачі об'єкту оренди за яким би позивач повернув, а відповідач прийняв би з оренди об'єкт оренди, відповідно до умов Договору, підписано не було.

Натомість, позивач надав до суду Акт огляду об'єкту оренди від 30.06.2015р. Зазначений Акт був складений без повідомлення відповідача. Актом встановлено, що об'єкт оренди відповідає плану зазначеному в Додатку №1 до Договору, а також, що він знаходиться в первинному стані, тобто в стані, що відповідає Акту прийому передачі об'єкту оренди від 01.10.2014р.

Однак, зазначений акт не може бути кваліфікований судом, як Акт прийому передачі (повернення) об'єкту оренди позивачем відповідачу, оскільки він складений не у відповідності до положень Договору.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем не було надіслано відповідачу належним чином складеного Акту прийому передачі об'єкту оренди, оформленого у відповідності до умов Договору, та підписаного з його сторони.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач зазначає, що замість підписання між сторонами передбаченого умовами Договору Акту прийому передачі об'єкту оренди, позивач самовільно звільнив приміщення (об'єкт оренди) без письмового повідомлення про це відповідача.

У відповідності до п. 7.7. Договору сторонами погоджено, що у випадку самовільного звільнення позивачем об'єкту оренди без узгодження з відповідачем або відмови позивача підписати акт прийому-передачі об'єкта оренди факт самовільного звільнення об'єкту оренди підтверджується актом про звільнення об'єкту оренди, складеним комісією у складі представників відповідача та незалежної особи.

Таким чином, у зв'язку з відсутністю в матеріалах справи підписаного між сторонами Акту прийому передачі об'єкту оренди, звільнення позивачем об'єкту оренди є самовільним.

Відповідачем надано до матеріалів справи Акт звільнення об'єкту оренди від 01.07.2015р., який підписаний директором відповідача ОСОБА_5, адміністратором Бізнес-Центру «Vector» ОСОБА_6, головним енергетиком Бізнес-Центру «Vector» ОСОБА_7 та незалежною особою - громадянином ОСОБА_8 Зазначеним актом встановлюється, що комісією зафіксовано факт самовільного звільнення позивачем приміщення (об'єкту оренди), технічний стан об'єкту задовільний, а також встановлені перегородки.

Відповідач зазначає, що встановлення позивачем перегородок на об'єкті оренди з відповідачем погоджено не було.

Відповідно до плану об'єкту оренди, складеного як Додаток до Акту звільнення об'єкту оренди від 01.07.2015р. вбачається наявність перегородок, які планом об'єкту оренди складеного сторонами до Договору як Додаток №1 не передбачені.

Позивач не має права здійснювати будь-які капітальні або істотні зміни, перепланування об'єкта оренди та інші поліпшення без попередньої письмової згоди відповідача. (п. 7.2. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи встановлення перегородок, виявлених комісією під час складання Акту звільнення об'єкту оренди від 01.07.2015р., сторонами в додатках чи додаткових угодах до Договору погоджено не було.

Таким чином, судом встановлено, що самовільне звільнення позивачем приміщень без підписання між сторонами Акту прийому передачі об'єкту оренди та здійснення поліпшень об'єкту оренди без попереднього погодження з відповідачем, унеможливлює повернення відповідачем позивачу суми гарантійного платежу, оскільки у відповідності до п. 7.7. Договору у випадку самовільного звільнення позивачем об'єкту оренди, гарантійний платіж внесений позивачем, згідно умов Договору, не повертається.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Отже, з урахуванням встановленого, позивачем не надано до матеріалів справи доказів, що підтверджують та обґрунтовують наявність підстав для задоволення заявлених ним позовних вимог.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: - чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; - чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; - яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. З огляду на вимоги частини першої статті 4 ГПК господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Враховуючи все вищенаведене, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені в справі №910/1656/16 позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судовий збір, у відповідності до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.03.2016р.

Суддя С.М. Морозов