ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року Справа № 904/8880/15
Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Чернова Є.В.- головуючого, Ємельянова А.С.
Овечкіна В.Е.
за участю представників: від позивача розглянув касаційну скаргу Смакота Н.І. Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28 січня 2016 р.
у справі№904/8880/15 господарського суду Дніпропетровської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доПублічного акціонерного товариства "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат"
простягнення 65465грн.45коп.
В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2015 року (суддя Суховаров А.В.) з публічного акціонерного товариства "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" стягнуто 11226 грн. 90 коп. пені, 38762 грн. 18 коп. інфляційних втрат, 4083 грн. 02 грн. 3% річних, 1214 грн. 91 коп. судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.01.2016р. (судді: Дмитренко Г.К., Виноградник О.М., Джихур О.В.) рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2015 р. змінено, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

"Стягнути з публічного акціонерного товариства "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат", смт. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ 11157 грн. 67 коп. пені, 27302 грн. 25 коп. інфляційних втрат, 4083 грн. 02 грн. 3% річних, 999 грн. 11 коп. судового збору, видавши наказ.

В решті позову відмовити".

Апеляційний господарський суд мотивував свій висновок, що при проведенні розрахунку пені позивачем не враховано, що день оплати не вважається днем прострочки виконання зобов'язання, відповідно перерахунку, здійсненого апеляційним господарським судом по кожному періоду нарахування окремо, до стягнення з відповідача підлягає пеня у сумі 5662 грн. 35 коп. за період з 15.02.2014 року по 06.04.2014 року, 10512 грн. 17 коп. за період з 15.03.2014 року по 09.07.2014 року, 3717 грн. 46 коп. за період з 15.04.2014 року по 09.07.2014 року. Після перерахунку судом апеляційної інстанції сума пені за період з 15.05.2014 року по 03.08.2014 року виявилась більшою, ніж вказано позивачем у розрахунку штрафних санкцій, доданому до позовної заяви, за вищезазначений період до стягнення підлягає сума пені, вказана у розрахунку позивача, тобто 2423 грн. 37 коп. Всього до стягнення з відповідача підлягає 22315 грн. 35 коп. пені.

Однак, оскільки після перерахунку, здійсненого апеляційним господарським судом, сума пені складає 22315 грн. 35 коп., то з урахуванням зменшення суми пені на 50% з публічного акціонерного товариства "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат" підлягає стягненню 11157 грн. 67 коп.

Колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що в даному випадку судом першої інстанції враховано інтереси сторін та правомірно зменшено суму пені на 50%.

За результатами перерахунку, здійсненого апеляційним господарським судом по кожному періоду нарахування окремо, з урахуванням роз'яснень, викладених у п. 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", до стягнення з відповідача підлягає 3% річних у сумі 4083 грн. 02 коп. (за періоди з 15.02.2014 року по 06.04.2014 року; з 15.03.2014 року по 09.07.2014 року; з 15.04.2014 року по 09.07.2014 року; 15.05.2014 року по 03.08.2014 року).

Відповідно проведеного апеляційним господарським судом перерахунку за період прострочення оплати основного боргу, з урахуванням роз'яснень, зазначених у п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", з публічного акціонерного товариства "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат" підлягає стягненню 27302 грн. 25 коп. втрат від інфляції, з яких за зобов'язаннями січня 2014 року за період застосування індексу інфляції березень 2014 року - 6858 грн. 02 коп., за зобов'язаннями лютого 2014 року за період застосування індексу інфляції квітень - червень 2014 року -15629 грн. 66 коп., за зобов'язаннями березня 2014 року за період застосування індексу інфляції травень - червень 2014 року - 4017 грн. 47 коп., за зобов'язаннями квітня 2014 року за період застосування індексу інфляції червень-липень 2014 року - 797 грн. 10 коп.

Позивач в касаційній скарзі просить постанову апеляційного господарського суду та рішення господарського суду першої інстанції скасувати в частині зменшення пені з підстав порушення норм матерального права, вимоги позову про стягнення пені у відмовленій сумі задовольнити.

Скаржник доводить, що судами порушені ст. 233 ГК України, ст.ст.549-552 ЦК України, 4-2, 43, 83, 84 ГПК України, оскільки при зменшені суми неустойки суд мав вархувати майновий стан сторін, інші інтереси сторін, тоді як судом лише враховано ступінь виконання зобовязання боржником та те, що порушення зобовязання не завдало значних збитків позивачу. Суд не врахував, що право на зменшення неустойки виникає лише при умові значного перевищення розміру неустойки над розміром збитків, однак розміру заподіяних позивачу збитків суд не зясував.

Відповідач у відзиві не погодився з доводами касаційної скарги, проти її задоволення заперечив з тих мотивів, що позивач безпідставно посилається на заподіяння йому збитків, доводи про неврахування судової практики неврні, оскільки стосуються інших справ, в яких суд надавав оцінку іншим доказам, тому просить залишити скаргу без задоволення, а судові рішення у справі без зміни.

Вищий господарський суд України, розглянувши доводи касаційної скарги, заслухавши представника позивача, що взяв участь в судовому засіданні, приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Предметом спору у справі є стягнення пені, зменшеної судом на 50%.

20.11.2013 року між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) і публічним акціонерним товариством "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 423/14-ТЕ-3.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За розрахунком позивача сума пені за прострочення виконання відповідачем зобов'язання по оплаті поставленого природного газу за період з 15.02.2014 року по 04.08.2014 року складає 22567 грн. 66 коп.

Згідно пункту 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Оскільки при проведенні розрахунку пені позивачем не враховано, що день оплати не вважається днем прострочки виконання зобов'язання, відповідно перерахунку, здійсненого апеляційним господарським судом по кожному періоду нарахування окремо, до стягнення з відповідача підлягає пеня у сумі 5662 грн. 35 коп. за період з 15.02.2014 року по 06.04.2014 року, 10512 грн. 17 коп. за період з 15.03.2014 року по 09.07.2014 року, 3717 грн. 46 коп. за період з 15.04.2014 року по 09.07.2014 року. Оскільки після перерахунку судом апеляційної інстанції сума пені за період з 15.05.2014 року по 03.08.2014 року виявилась більшою, ніж вказано позивачем у розрахунку штрафних санкцій, доданому до позовної заяви, за вищезазначений період до стягнення підлягає сума пені, вказана у розрахунку позивача, тобто 2423 грн. 37 коп. Всього до стягнення з відповідача підлягає 22315 грн. 35 коп. пені.

14.11.2015 року публічним акціонерним товариством "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат" до суду першої інстанції подано клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) на 90%.

Судом першої інстанції це клопотання задоволено частково та зменшено суму нарахованої пені на 50%, тобто із 22453 грн. 80 коп. судом стягнуто 11226 грн. 90 коп.

Після перерахунку, здійсненого апеляційним господарським судом, сума пені складає 22315 грн. 35 коп., то з урахуванням зменшення суми пені на 50% з публічного акціонерного товариства "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат" підлягає стягненню 11157 грн. 67 коп.

В силу ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

Несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань за договором виникло внаслідок скрутного фінансового становища, спричиненого у тому числі несвоєчасністю розрахунків за поставлену ним теплову енергію, для виробництва якої використовується одержаний природний газ. Так, природний газ використовується для виробництва теплової енергії, яка передається комунальному підприємству "Дніпровець" Дніпровської селищної ради, а це підприємство, в свою чергу, поставляє теплову енергію бюджетним установам, населенню, іншим споживачам. Заборгованість комунального підприємства "Дніпровець" перед відповідачем за поставлену теплову енергію за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року збільшилась з 7486965 грн. 90 коп. до 8655671 грн. 30 коп., що підтверджується двостороннім актом зведення взаєморозрахунків за період з 01.01.2014 року по 01.12.2014 року.

На підтвердження збитковості підприємства публічним акціонерним товариством "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат" надано звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за перший квартал 2014 року та за перше півріччя 2014 року, згідно яких збиток відповідача за звітні періоди склав відповідно 10015 тис. грн.. та 3602 тис. грн.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи позивача також було оцінено судом, однак суд дішов висновку про не доведення посилань про залучення комерційних кредитів для проведення розрахунків з контрагентами за зовнішньоекономічними контрактами.

Враховуючи інтереси обох сторін, а також те, що отриманий природний газ використовувався публічним акціонерним товариством "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат" не для власних виробничих потреб, а спрямовувався для виробництва теплової енергії, яка споживалась населенням, бюджетними, та релігійними організаціями, і те, що відповідач повністю сплатив позивачеві борг за спожитий у спірному періоді газ, судом першої інстанції обґрунтовано зменшено суму пені за порушення відповідачем грошового зобов'язання на 50%.

В силу ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст.111-7 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція, розглянувши доводи скарги, що зводяться передусім до посилань на неналежну оцінку судами доказів по справі вбачає, що вони були предметом розгляду апеляційного господарського суду та їм надавалася правова оцінка, відтак, їх переоцінка виходить за межі перегляду справи в суді касаційної інстанції визначені імперативними нормами ч.2 ст.1117 ГПК України згідно яких касаційна інстанція не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Незгода скаржника з оцінкою обставин та доказів не свідчить про неправильне застосування законодавства.

З врахуванням наданих суду касаційної інстанції повноважень, в межах перевірки правильності застосування норм права та відповідності правових висновків встановленим обставинам, касаційна інстанція не вбачає підстав для іншої оцінки доказів та висновків, а відтак, вважає, що підстав для скасування оскаржуваної постанови апеляційного господарського суду не має.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 107, 108, 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.01.2016р. у справі №904/8880/15 господарського суду Дніпропетровської області залишити без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення.

Головуючий, суддя Є.Чернов

судді А.Ємельянов

В.Овечкін