РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016Справа №910/31511/15

За позовом Малого приватного підприємства "Євіра" м. Києва

до 1. Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації

2. Київської міської ради

про визнання права власності, ціна позову 2074243 грн.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача: Лісова Н.І.,

від відповідачів: 1. Хало Ю.Л., 2. Безносик А.О.

СУТЬ СПОРУ:

у грудні 2015 року Мале приватне підприємство "Євіра" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що 23 листопада 2001 р. він придбав у Закритого акціонерного товариства "Джерело" приміщення тарного складу площею 519,6 м2 по вул. Димитрова, 4 у м. Києві.

Посилаючись на те, що вказаним приміщенням він заволодів добросовісно та користується ним відкрито і безперервно з 2001 року, позивач відповідно до вимог ст. 344 ЦК України просив задовольнити позов, визнавши за ним право власності на вищевказане майно за набувальною давністю.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач 1. відзив на позовну заяву не подав, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність заявлених вимог.

У процесі розгляду справи за заявою позивача до участі у справі в якості іншого відповідача залучено Київську міську раду.

Відповідач 2. у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність заявлених вимог, оскільки набуте позивачем майно розташоване на земельній ділянці, яка в установленому порядку для цих потреб відведена не була.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши наявні матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Судом встановлено, що 23 листопада 2001 р. позивач придбав у Закритого акціонерного товариства "Джерело" приміщення тарного складу площею 519,6 м2 по вул. Димитрова, 4 у м. Києві.

Це підтверджується поясненнями сторін, наявними у матеріалах справи акту приймання-передачі основних засобів від 23 листопада 2001 р., наказу Закритого акціонерного товариства "Джерело" № 31 від 19 листопада 2001 р.

Згідно вимог ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

За правилами ч.ч. 1-3 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За правилами ст. 9 ЗК України єдиним розпорядником земель комунальної власності м. Києва є Київська міська рада.

Всупереч вимогам ст. 33 ГПК України позивачем не надано доказів набуття прав на земельну ділянку, на якій розташоване вищевказане нежиле приміщення, а також надання йому земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно.

За таких обставин у позові про визнання права власності на нежиле приміщення площею 519,6 м2 по вул. Димитрова, 4 у м. Києві відповідно до вимог ст.ст. 344, 376 ЦК України слід відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 УПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові Малого приватного підприємства "Євіра" м. Києва відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар