УХВАЛА

15.03.2016Справа № 5011-12/10776-2012
За позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "АВС Логістік Парк"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "АВС Логістік Груп"

третя особа-1 без самостійних вимог на предмет спору: Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України

третя особа-2 без самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Одесторг"

про стягнення 261 242 688,31 грн., -

За розглядом скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "АВС Логістік Групп"

на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

Суддя Морозов С.М.

За участю представників учасників судового процесу:

від позивача: не з'явились;

від відповідача-1: не з'явились;

від відповідача-2 (скаржника): Баляба О.В. (голова ліквідаційної комісії);

від третьої особи-1: не з'явились;

від третьої особи-2: Рудик І.В. (представник за довіреністю від 14.03.3016р.);

від ДВС України: не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВС Логістік Парк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "АВС Логістік Групп" про стягнення 261 242 688,31 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.10.2012р. у справі №5011-12/10776-2012 позовні вимоги було задоволено повністю.

24.10.2012р. Господарським судом міста Києва було видано наказ на виконання вказаного рішення.

19.10.2015р. до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "АВС Логістік Групп" надійшла скарга вих. №92/10 від 16.10.2015р. на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 19.10.2015р. у зв'язку з відпусткою судді Куркотова Є.Б., вказану скаргу передано для розгляду судді Морозову С.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2015р. відкладено вирішення питання про прийняття скарги вих. №92/10 від 16.10.2015р. Товариства з обмеженою відповідальністю "АВС Логістік Групп" на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України до повернення матеріалів справи №5011-12/10776-2012 з суду апеляційної інстанції.

У зв'язку з поверненням матеріалів справи №5011-12/10776-2012 з суду апеляційної інстанції, ухвалою суду від 15.02.2016р. призначено розгляд скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "АВС Логістік Групп" на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на 15.03.2016р.

Скарга відповідача-2 обґрунтована тим, що ним було подано до органу виконання судових рішень заяву №63/08 від 10.08.2015р. про закінчення виконавчого провадження ВП №36704507 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 49 закону України «Про виконавче провадження», на яку заступником директора департаменту-начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Крайчинським С.С. було надано відповідь (лист №10679-0-30-15/20 від 01.10.2015р.) щодо відсутності правових підстав для закінчення виконавчого провадження. Скаржник вказує на те, що відповідь на його заяву (надання правової позиції) не є тією законною дією, яку мав вчинити головний державний виконавець Артемчук Т.В. в частині реагування на заяву №63/08 від 10.08.2015р. про закінчення виконавчого провадження ВП №36704507, відтак просить суд визнати бездіяльність органу виконання судових рішень в частині не розгляду заяви про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу суду від 24.10.2012р. протиправною.

Крім того, відповідачем-2 в скарзі викладено клопотання про залучення до участі у справі Прокуратури Голосіївського району м. Києва, яка розслідує кримінальне провадження №0000226.

10.03.2016р. до суду надійшла заява відповідача-2 вих. №24/03 від 07.03.2016р., відповідно до якої скаржник відкликає клопотання про залучення до участі у справі Прокуратури Голосіївського району м. Києва та просить суд в порядку ст. 90 ГПК України винести окрему ухвалу стосовно протиправних дій головного державного виконавця Артемчука Т.В.

У зв'язку з відкликанням відповідачем-2 клопотання про залучення до участі у справі Прокуратури Голосіївського району м. Києва, таке клопотання залишено судом без розгляду.

Щодо клопотання про винесення окремої ухвали в порядку ст. 90 ГПК України винести стосовно протиправних дій головного державного виконавця Артемчука Т.В., суд відзначає, що відповідно до ч. 1 ст. 90 ГПК України господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу.

Відтак, аналіз викладеної норми свідчить про те, що винесення окремої ухвали є прерогативою суду і дана стаття може бути застосована у випадку виявлення визначених законом порушень.

В судове засідання 15.03.2016р. представники позивача, відповідача-1, третьої особи-1 та органу виконання судових рішень не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином та їх неявка відповідно до ст. 1212 ГПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

В судовому засіданні 15.03.2016р. представник скаржника підтримав вимоги скарги та просив суд її задовольнити.

Представник третьої особи-2 заперечувала проти скарги та просила суд відмовити в її задоволенні.

Розглянувши подану скаргу, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для їх розгляду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на наступне.

Відповідно ст. 124 Конституції України та ст. 115 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (стаття 116 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №36704507 з примусового виконання наказу суду від 24.10.2012р. у справі №5011-12/10776-2012.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 49 закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання боржника банкрутом.

Скаржником направлено до органу виконання судових рішень заяву №63/08 від 10.08.2015р. про закінчення виконавчого провадження №36704507 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 49 закону України «Про виконавче провадження».

У відповідь на вказану заяву, органом виконання судових рішень направлено на адресу відповідача-2 лист №10679-0-30-15/20 від 01.10.2015р., в якій зазначено про відсутність правових підстав для закінчення виконавчого провадження, з огляду на те, що відповідач-1 та відповідач-2 є солідарними боржниками за наказом суду від 24.10.2012р. та враховуючи встановлений принцип обов'язкового виконання судових рішень, повідомлено заявнику, що подальші виконавчі дії будуть здійснюватися відносно іншого солідарного боржника до встановлення підстав для завершення виконавчого провадження, передбачених законом.

Відповідно до ст. 2 закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Згідно ч. 3 ст. 49 закону України "Про виконавче провадження" про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 6 закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 11 закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зважаючи на відсутність у державного виконавця правових підстав для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 49 закону України "Про виконавче провадження", розгляд заяви відповідача-2 №63/08 від 10.08.2015р. відбувався відповідно до закону України «Про звернення громадян».

За таких обставин, господарський суд приходить до висновку, що дії як начальника, так і державного виконавця узгоджуються з положеннями закону України "Про виконавче провадження" та закону України «Про звернення громадян».

Крім того, суд відзначає, що скаржник відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України не позбавлений права оскаржити дії начальника в судовому порядку, а дії державного виконавця щодо не закінчення виконавчого провадження з підстав викладених у заяві №63/08 від 10.08.2015р. і в рамках даної справи.

При цьому, при розгляді даної скарги суд виходить з того, що принципом господарського судочинства є виконуваність рішення суду. Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тоді як у даній справі судове рішення не виконано.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. (ст. 33 ГПК України).

Згідно зі ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. (ст. 43 ГПК України).

У відповідності до п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Оскільки, як встановлено матеріалами справи, скаржником не обґрунтовано неправомірності дій державного виконавця Артемчук Т.В. в частині не розгляду заяви №63/08 від 10.08.2015р. про закінчення виконавчого провадження, вказану скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "АВС Логістік Групп" на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України в справі №5011-12/10776-2012.

2. Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Морозов С.М.