УХВАЛА

16.02.2016Справа № 18/368

За скаргоюДержавного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
На дії Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Корнер"
До Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
Простягнення 21 575,30 грн.
Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від стягувача:не з'явився;
Від боржника: Ветоха Д.М., представник за довіреністю № 91/10 від 23.06.2015 р.;
Від ВДВС: Савчук К.П., представник за довіреністю від 23.03.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.10.2005 у справі № 18/368 з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Корнер" було стягнуто 213 500,00 грн. заборгованості, 2 135,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

26.10.2005 видано наказ з примусового виконання рішення від 06.10.2005, а 25.07.2007 - дублікат наказу згідно з відповідною ухвалою.

Ухвалою від 10.12.2015 за заявою сторін судом було затверджено мирову угоду у справі № 18/368.

У січні 2016 боржник за наказом - Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом (відповідач у справі) подав до суду скаргу на дії та постанову Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві.

Ухвалою від 20.01.2016 скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 09.02.2016.

05.02.2016 від Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві до суду надійшли заперечення на скаргу відповідача.

09.02.2016 в судовому засіданні було оголошено перерву до 16.02.2016.

У судове засідання, призначене на 16.02.2016, з'явилися представники скаржника та органу Державної виконавчої служби.

Позивач у справі (стягувач за наказом) уповноваженого представника в судове засідання не направив, про причини його неявки суд не повідомив.

Оскільки неявка учасників процесу у судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги, суд вважає за можливе розглянути по суті подану скаргу в даному засіданні.

Скаржника підтримав вимоги скарги, згідно з якорю просив суд визнати незаконними дії старшого державного виконавця Відділ Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Бучка В.В. щодо винесення постанови від 23.12.2015 ВП № 40484470 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 21 575,30 грн. та визнати недійсною постанову від 23.12.2015 про стягнення з боржник виконавчого збору.

Мотиви подання такої скарги обґрунтовані тим, що Відділом Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві не вживалися заходи з примусового виконання рішення майнового характеру у справі № 18/368, а виконавче провадження підлягало закінченню у зв'язку із затвердженням судом мирової угоди.

Представник Державної виконавчої служби України заперечив проти поданої скарги з мотивів, викладених у письмових запереченнях від 03.02.2016, що обґрунтовані правомірністю дій з винесення оскаржуваної постанови з огляду на наявність прямих вказівок закону.

Заслухавши пояснення присутніх в засіданні представників, вивчивши подані ними документи та дослідивши наявні докази, оглянувши оригінали документів, копії яких містяться в матеріалах справи, суд встановив, що 27.09.2007 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Корнер" звернулося до органу примусового виконання рішень з заявою про відкриття виконавчого провадження, подавши копію рішення від 06.10.2005 у справі № 18/368 та дублікат наказу від 26.10.2005.

02.10.2007 Відділом Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, встановивши боржнику семиденний строк для добровільного виконання.

За твердженнями присутніх у засіданні суду представників, стягнення за наказом від 26.10.2005 тривалий час не відбувалося у зв'язку з дією Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

24.11.2015 від Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до Відділу надійшла заява про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" з приєднаною до неї копією ухвали від 10.12.2015 у справі № 18/368.

23.12.2015 Відділом Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 21 575,30 грн. з посиланням на те, що ним не було дотримано добровільного порядку виконання наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч. 2 ст. 25 цього Закону (сім днів) для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Згідно з ч. 8 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про стягнення виконавчого збору надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена до суду в десятиденний строк.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання.

Частиною 3 названої статті встановлено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

З фактичних обставин справи слідує, що отримавши 24.11.2015 від боржника повідомлення про затвердження судом мирової угоди у справі № 18/368 станом на 16.02.2016 Відділ Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві не закінчив виконавче провадження з примусового виконання наказу у справі № 18/368.

Проте, боржником не подано суду доказів оскарження такої бездіяльності Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві та визнання її незаконною.

У поданій скарзі боржник наголошує на тому, що стягнення виконавчого збору має пов'язуватися з вжиттям державним виконавцем заходів з примусового виконання рішення суду та зауважує, що у виконавчому провадженні з виконання наказу у справі № 18/368 жодних заходів вжито не було, а тому підстави для стягнення виконавчого збору відсутні.

Суд погоджується з боржником щодо відсутності доказів здійснення Відділом Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві будь-яких виконавчих дій з примусового виконання наказу у справі № 18/368 як-то, арешт та опис майна боржника, оцінка арештованого майна, його примусова реалізація тощо, проте, зауважує, що виконавцем не виносилася постанова про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Також судом відхиляються посилання скаржника на ч. 3 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", де вказується, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Оскільки боржником не забезпечено повного виконання документу суду, який перебував на примусовому виконанні (наказ від 26.10.2005), адже судом було затверджено мирову угоду на стадії виконання рішення, застосування до спірних правовідносин ч. 3 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" не видається за доцільне і можливе.

Суд виходить з того, що при винесенні оскаржуваної постанови органом виконання судових рішень не було допущено порушень приписів чинного законодавства лише у зв'язку з наявністю відповідної спеціальної норми, вміщеної у абз. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", у якій закріплено, що виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

У ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

У постанові Пленуму Вищого Господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 № 9 вказується, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє (п. 9.13).

Враховуючи дію абз. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", суд не визнає доводи скаржника правомірними, у зв'язку з чим відхиляє подану скаргу.

Крім описаного вище, слід зауважити, що посилання скаржника на порушення Відділом Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві строку надіслання постанови від 23.12.2015 про стягнення виконавчого збору підтверджуються матеріалами справи (надіслана 08.01.2016), проте розглядаються судом як підстави підтвердження дотримання строків на подання до суду скарги в порядку ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, що не слугують обставинами для її задоволення.

Керуючись Законом України "Про виконавче провадження", ст.ст. 32, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від 13.01.2016 № 421/10 на дії відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві у справі № 18/368 відмовити.

Суддя О.В. Мандриченко