РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016Справа №910/1917/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Веспал"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сепса Оіл Україна"

про стягнення 197 979,88 грн.

Суддя М.М. Якименко

Представники сторін:

від позивача: Лось С.Г. (директор) - наказ №3 від 09.07.2015 року;

від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Веспал" (надалі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сепса Оіл Україна" (надалі - відповідач) про стягнення 197 979,88 грн., з яких: 170 000, 00 грн. - основного боргу, 27 979, 88 грн. - пені та 2 969, 70 грн. - судового збору.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі - продажу нафтопродуктів № 140915 від 14.09.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2016 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 15.03.2016.

15.03.2016 року представник відповідачів у судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Провадження у справі порушено ухвалою від 09.02.2016 року, що свідчить про достатність часу для підготовки до судового розгляду справи, подання суду відзиву на позов, доказів в обґрунтування своєї позиції, в разі їх наявності.

Відповідно до статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 09.03.2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 09.03.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.09.2015 року між позивачем та відповідачем укладено Договір купівлі - продажу нафтопродуктів №140915(далі - Договір), згідно умов якого відповідач зобов'язався прийняти товар і своєчасно здійснити його оплату, а позивач передати у власність відповідача товар на умовах вказаних у п.3.2. Договору.

Сторони дійшли згоди, що оплата товару проводиться відповідачем в безготівковій формі в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача протягом 7 (семи) банківських днів після переходу права власності на товар (п. 5.1. Договору).

Як слідує із наданої суду видаткової накладної № 4 від 17 вересня 2015 р., належним чином завірена копія містяться в матеріалах справи, 17.09.2015 позивачем на виконання умов Договору було поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 471 276,00 грн. (чотириста сімдесят одна тисяча двісті сімдесят шість гривень 00 копійок).

Однак, як слідує із матеріалів справи, відповідач у встановлений Договором строк не розрахувався повністю за отриманий товар, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 170 000, 00 грн.

Судом встановлено, що Договір, укладений між позивачем та відповідачем за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), і сплатити за нього певну грошову суму.

Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом (ч. 2 ст. 266 ГК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного Кодексу України).

Зокрема, пунктом 5.1. Договору встановлено строк оплати товару відповідачем, який становить 7 (сім) банківських днів після переходу права власності на товар, однак у встановлений Договором строк відповідачем не було здійснено оплату товару, на підтвердження іншого суду не надано жодних доказів.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання по договору виконав належним чином, поставив відповідачеві товар відповідно до умов Договору, тоді як відповідач у встановлений Договором строк не оплатив повністю поставлений товар.

Відповідач жодних заперечень та доказів на спростування обставин, викладених позивачем у позовній заяві, суду не надав.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідач припустився прострочення платежу, а тому позивач, посилаючись на п. 6.4. Договору, просить суд стягнути з відповідача пеню, яка за розрахунками позивача становить 27 979, 88 грн.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 статті 546, статті 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (згідно ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 6.4. Договору сторони встановили, що у випадку порушення відповідачем строків оплати, зазначених п. 5.1. Договору відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару, оплату якого прострочено, за кожний день прострочення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань в розмірі 27 979, 88 грн. є обґрунтованими, нараховані відповідно до законодавства, тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сепса Оіл Україна" (юр. адреса: 04070, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 77, поверх 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Веспал" (03680, м. Київ, бул. Івана Лепсе, 4, оф. 433, ) 170 000 (сто сімдесят тисяч) грн. 00 коп. - основного боргу, 27 979 (двадцять сім тисяч дев'ятсот сімдесят дев'ять) грн. 88 коп. - пені, 2 969 (дві тисячі дев'ятсот шістдесят дев'ять) грн. 70 коп. - судового збору.

3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 16.03.2016 року