ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2016 р.Справа № 915/2089/15
Одеській апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 (доповідач), ОСОБА_2 і ОСОБА_3,

(склад колегії суддів сформовано на підставі автоматизованого розподілу справи між суддями)

при секретарі судових засідань ОСОБА_4

за участю представників:

ТОВ Дніпрорегіонгаз ОСОБА_5 і ОСОБА_6,

Миколаївського обласного ТВ Антимонопольного комітету України ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпрорегіонгаз на рішення господарського суду Миколаївської області від 05.02.2016 р. по справі № 915/2089/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпрорегіонгаз до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним Рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 37-ріш від 17.09.2015 у справі № 1-26.250/26-2015

ВСТАНОВИВ:

11.12.2015 р. Товариство з обмеженою відповідальністю Дніпрорегіонгаз (далі по тексу позивач або ТОВ Дніпрорегіонгаз) звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі по тексту відповідач) про визнання недійсним Рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про захист економічної конкуренції та накладення штрафу у розмірі 40 000 грн. від 17.09.2015 у справі № 1-26.250/26-2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався, на те, що підприємством було надано вичерпну інформацію на вимогу відповідача від 22.06.2015 № 1-292/80-974.

Позивач не знаходиться у колі суб'єктів господарювання, юридичних осіб, які можуть впливати на рівень економічної конкуренції, зокрема, на території Миколаївської області.

Крім того, позивач зазначив, що він та відносини, в яких позивач перебуває, зокрема з ПАТ «Миколаївгаз», не є об'єктом державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, а тому перевірка питання обґрунтованості і формування фактичних витрат за період 2014 року, які понесені позивачем на виконання договору доручення від 26.12.2013 №Д03-12 при реалізації скрапленого газу і для побутових потреб населення Миколаївської області не віднесено до компетенції органів Антимонопольного комітету України.

Разом з цим, позивач зазначив, що відповідно до абз. 4 ч. 2 ст. 52 ЗУ № 2210 органи АМК України накладають штрафи на суб'єктів господарювання за порушення, визначені п. 9, 13-18 статті 50 цього Закону, а саме: штрафи накладаються у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт; послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Розмір доходу (виручки) ТОВ «Дніпрорегіонгаз» від реалізації продукції (товарів робіт, послуг) за 2014 рік, складає 161 117 324 гривень. Звідси виникає питання позивача, яким чином та за яким критерієм було розрахована суму накладеного штраф на ТОВ «Дніпрорегіонгаз» у розмірі 40 000 гривень. (а.с. 3-6)

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 14.12.2015 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 915/2089/15. (а.с.1)

12.01.2016 р. відповідач до місцевого господарського суду подав відзив на позов в якому просив місцевий господарський суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своєї позиції відповідач послався на приписи норм чинного законодавства України та зазначив, що позивач не довів жодної правової підстави визначеної нормами Закону України «Про захист економічної конкуренції», для визнання недійсним та скасування рішення Відділення.

В порушення п. 14 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», станом на зазначену головою Відділення дату, позивачем не було надано інформацію на поставлене у п. 1 Вимоги питання. При цьому, звернень щодо перенесення терміну надання інформації та зазначення обєктивних причин, які унеможливлюють надання інформації у встановлений у Вимозі строк, від позивача не надходило.

Доводи позивача свідчать про невірне розуміння ним норм Закону України «Про захист економічної конкуренції», Про «Антимонопольний комітет України», вимог Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, залишення поза увагою меж виключних повноважень органів Антимонопольного комітету України, відповідно призвело до необґрунтованих та безпідставних висновків.

Відповідач також зазначив, що окремим порушенням конкурентного законодавства є подання в неповному обсязі інформації органу Антимонопольного комітету у встановлені його головою строки. Статтею 5 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено накладення штрафу. Оскільки позивач є субєктом господарювання, то на нього поширюється дія цього закону.

Щодо суми нарахованого штрафу позивачу, то з цього приводу відповідач зазначив, що штраф було визначено Відділенням без порушення повноважень, допустимого розміру і з врахуванням сукупних обставин, які впливають на його визначення. (а.с. 33-37)

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 05.02.2016 р. у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позову, з посиланням на приписи норм чинного законодавства України, мотивовано тим,, що не надання позивачем інформації в неповному обсязі та в установлені строки, правомірно визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню АМК у встановлені головою територіального відділення строки.

Суд прийшов до висновку, що Адміністративною колегією Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України при розгляді справи №1-26.250/37-2015 не було допущено порушення процедурних правил, повно встановлено всі обставини, всебічно та у відповідності до законодавства проведено їх аналіз та прийнято рішення у відповідності до законодавства, а тому позов не підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з цим судовим рішенням позивач звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою у який просив рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог викладених в апеляційній скарзі, скаржник послався на приписи норм чинного законодавства України та зазначив, що позивачем на лист-вимогу відповідача від 31.07.2015 № 1-292/80-1175, надано відповідну інформацію та обґрунтовані пояснення від 28.08.2015 № 197 по усіх питаннях, викладених у листі від 31.07.2015 №1-292/80-1175, які отримані відділенням 31.08.2015 вх. № б/н.

Судом не надано належної правової оцінки тому, що головним спеціалістом першого відділу досліджень 18.08.2015 внесено пропозицію Голові адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України ОСОБА_8 у вигляді Подання про попередні висновки у справі №1-26.250/26-2015 щодо визнання дій ТОВ «Дніпрорегіонгаз», які полягають, ніби - то у неповному поданні інформації на п. 1 вимоги Відділення від 22.06.2015 №1-292/80-974 у встановлені ним строки, порушенням п. 14 ст. 50 ЗУ №2210, накладення штрафу на позивача, та зобов'язання останнього надати інформацію в повному обсязі на п. 1 вимоги.

Крім того, скаржник зазначив, що він не знаходиться у колі субєктів господарювання, юридичних осіб, які можуть впливати на рівень економічної конкуренції.

Також, скаржник зазначив, що місцевий господарський суд не надав правової оцінки стягнутої відповідачем з позивача суми штрафу розмірі 40 000,00 грн.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суд від 25.02.2016 р. апеляційну скаргу, прийнято до провадження та призначено до розгляду на 22.03.2016 р. об 11:30 год., про що сторони, згідно приписів ст. 98 ГПК України, були належним чином повідомлені.

03.03.2016 р. відповідач надав до суду відзив на апеляційну скаргу в якому просив залишити її без задоволення як необґрунтовану, а рішення місцевого суду-без змін.

22.03.2016 р. скаржник надав суду доповнення до апеляційної скарги.

Оскільки представники сторін не заявили клопотання про фіксацію судового процесу за допомогою технічних засобів така фіксація не здійснювалась, але вівся протокол судового засідання

Представники скаржника (позивача) в усних поясненнях наданих суду просили рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в усних поясненнях наданих суду просив, рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно ст. 85 ГПК України в судовому засіданні оголошувались лише вступна та резолютивна частини судової постанови.

Переглянувши відповідно до приписів ст. 101 ГПК України справу повторно, в повному обсягу, обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі (доповненні до неї), у відзиві на скаргу, дослідивши обставини справи та наявні у ній докази, а також перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням АМК є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Частиною другою статті 12 зазначеного Закону передбачено, що повноваження територіальних відділень АМК визначаються цим Законом, іншими актами законодавства. Повноваження територіального відділення АМК не можуть виходити за межі повноважень АМК, визначених законом.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 7 цього ж Закону у сфері формування та реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції, нормативного і методичного забезпечення Антимонопольного комітету України та застосування законодавства про захист економічної конкуренції АМК має повноваження, зокрема, вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.

Також відповідно до пунктів 5 та 12 частини першої статті 17 цього ж Закону голова територіального відділення АМК має повноваження, між іншим, при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом; проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

Аналогічні повноваження встановлено й Положенням про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженим розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23 лютого 2001 року № 32-р та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 30 березня 2001 року за № 291/5482, зокрема, пункт 3 частини першої, у тому числі передбачає, що відділення АМК має повноваження вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.

Крім того, виходячи зі змісту статей 22 та 221 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", розпорядження, рішення та вимоги органу АМК, голови територіального відділення АМК щодо подання суб'єктами господарювання документів, інформації тощо, необхідних для виконання цими органами завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції, є обов'язковими для виконання у визначені ним строки.

Отже, зважаючи на положення вищезазначених норм чинного законодавства, відділення АМК у межах наданих йому повноважень мало право витребувати у позивача відповідну інформацію, необхідну для дослідження ринку скрапленого газу, а позивач, у свою чергу, зобов'язаний був надати таку інформацію у встановлені строки.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За змістом пункту 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

У частині другій статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за порушення, передбачені пунктами 9, 13 - 18 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Згідно з частиною п'ятою цієї статті якщо доходу (виручки) немає або відповідач на вимогу органів Антимонопольного комітету України, голови його територіального відділення не надав розмір доходу (виручки), штраф, передбачений абзацом другим частини другої цієї статті, накладається у розмірі до двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; штраф, передбачений абзацом третім частини другої цієї статті, - у розмірі до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; штраф, передбачений абзацом четвертим частини другої цієї статті, - у розмірі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі потреби розмір доходу (виручки) може бути визначений органами Антимонопольного комітету України на підставі адміністративної інформації, отриманої з інших джерел.

Органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за: заявами суб'єктів господарювання, громадян, об'єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції (частина перша статті 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Як вбачається з матеріалів справи та це вірно встановив суд першої інстанції на адресу ТОВ "Дніпрорегіонгаз" за підписом Голови Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було направлено вимогу від 22.06.2015р. №1-292/80-974, відповідно до якої у 7-денний термін з дня отримання Вимоги, позивачу було необхідно надати відповідачу інформацію по трьом пунктам (питанням) та належним чином завірені копії документів:

« 1. Надати детальне розшифрування постатейно фактичних витрат за 2014 рік, які понесені ТОВ "Дніпрорегіонгаз" від реалізації скрапленого газу для побутових потреб населення Миколаївської області.

2. В яких регіонах ТОВ "Дніпрорегіонгаз" здійснює реалізацію скрапленого газу для побутових потреб населення за період 2014, 2015 роки?

3. Чи здійснювалась реалізація скрапленого газу для побутових потреб населення, що був придбаний на аукціонах ПАТ "Миколаївгаз", в інших областям крім Миколаївської області, за період 2014, 2015 роки?». (а.с. 12)

Листом від 09.07.2015р. № 267 позивачем було надано відповідь, в якій зазначено :

Щодо п. 1: Додається розшифрування фактичних витрат за 2014 рік, які понесені ТОВ «Дніпрорегіонгаз» від реалізації скрапленого газу для побутових потреб населення (Додаток №1).

Щодо п. 2: ТОВ «Дніпрорегіонгаз» здійснює реалізацію скрапленого газу для побутових потреб населення в період 2014 - 2015 рр. згідно укладених договорів доручення з суб'єктами господарювання в межах Дніпропетровської та Миколаївської областей.

Щодо п. 3: ТОВ «Дніпрорегіонгаз» здійснює реалізацію скрапленого газу для побутових потреб населення, що придбаний на аукціонах ПАТ «Миколаївгаз» та переданий нашому підприємству згідно договору доручення, виключно на території Миколаївської області. (а.с. 13, 39-40)

З викладено вбачається, що на вимогу відповідача позивач повну інформацію не надав, оскільки надано розшифрування фактичних витрат за 2014 рік в цілому по товариству, замість надання інформації стосовно фактичних витрат від реалізації скрапленого газу для побутових потреб населення Миколаївської області.

31.07.2105 р. № 1-292/813-1175 відповідач на адресу позивача направив вимогу в якій відповідач вимагав у 7й строк з дня отримання цієї вимоги надати наступну інформацію:

« 1. Враховуючи, що витрати на збут у розрахунку вартості однієї тони, одного і балону (21 кг) скрапленого газу, що реалізується для побутових потреб населення Миколаївської області, враховують лише витрати, які є, за даними наданими ПАТ "Миколаївгаз", сумою винагороди ТОВ "Дніпрорегіонгаз" згідно звітів Повіреного за 2514 рік та становили 5 293 708,91 грн., необхідно надати детальне розшифрування постатейно фактичних витрат за 2014 рік, які понесені ТОВ "Дніпрорегіонгаз" виключно від реалізації скрапленого газу для побутових потреб населення Миколаївської області із зазначенням обсягу реалізації. При цьому, по кожній статті витрат, складових собівартості ціни, пов'язаної з реалізацією скрапленого газу для побутових потреб населення (у балонах), надати підтверджуючі документи цих витрат, розрахунки таких витрат, їх обґрунтування, необхідні, на Вашу думку, пояснення.

2. Зазначити, яким чином Товариство відшкодовує витрати за спожиту електроенергію по всіх об'єктах, переданих у тимчасове користування у Миколаївській області при реалізації скрапленого газу для побутових потреб населення.

2.1. Зазначити загальну суму витрат на електроенергію та загальну кількість спожитих кВт електроенергії у 2014 році по всіх об'єктах, переданих у тимчасове користування у Миколаївській області при реалізації скрапленого газу для побутових потреб населення.

3. З отриманої інформації ПАТ "Миколаївгаз" випливає, що ТОВ "Дніпрорегіонгаз" відшкодовує ПАТ витрати з податку плати за землю, як орендна плата за землю. Отже, необхідно зазначити суму орендної плати за землю за 2014 рік, що орендується ТОВ "Дніпрорегіонгаз", із зазначенням окремо суми такої плати за землю за 2014 рік, що орендується ТОВ "Дніпрорегіонгаз", на якій розташовані основні засоби, що використовуються при реалізації скрапленого газу на заправку автомашин.» (а.с. 14-15)

На зазначену вимогу позивач, 28.08.2015 р. надав лист-відповідь, з якого, вбачається, що відповідь дана не в повному обсязі, а саме:

«Щодо п. 1: …………………. понесених ТОВ «Дніпрорегіонгаз» при реалізації скрапленого газу для побутових потреб населення, враховуючи витрати в цілому по підприємству, повязані з цим видом діяльності та пропорційно загальному обєму реалізації скрапленого газу для побутових потреб населення визначаються експлуатаційні витрати на 1 тону, розшифрування яких надано в відповіді на вимогу №1-292/80-974 від 22.06.2015 р.

Додатково повідомляємо, що в 2014 році ТОВ «Дніпрорегіонгаз» реалізовано 1204,2 т скрапленого газу для побутових потреб населенню в межах Миколаївської області відповідно до договору доручення ДОЗ-12 від 26.12.2013 року з ПАТ «Миколаївгаз».

ТОВ «Дніпрорегіонгаз» має всі документи, підтверджуючі загальні витрати, понесені підприємством в 2014 році. Надати підтверджуючі документи витрат, пов'язаних з реалізацією скрапленого газу для побутових потреб населення, немає технічної можливості, так як на підприємстві ведеться загальний облік витрат.

Щодо п. 2:ТОВ «Дніпрорегіонгаз» відшкодовує витрати за спожиту електроенергію по всіх об'єктах, переданих в тимчасове користування, згідно договору оренди майна з ТОВ «Миколаївгаз» № №НМ03-12 від 26.12.2013 року на підставі актів надання послуг, які надаються ПАТ «Миколаївгаз».

Відшкодування витрат за спожиту електроенергію проводиться в цілому по підприємству, без розподілення по видах реалізації скрапленого газу (за виключенням реалізації скрапленого газу через АГЗС), так як одні і ті ж самі об'єкти використовуються як для реалізації скрапленого газу населенню, так і для реалізації скрапленого газу особам в балонах.

Щодо п. 2.1: ТОВ «Дніпрорегіонгаз» у 2014 році було відшкодовано ПАТ «Миколаївгаз» витрат на електроенергію, згідно наданих актів надання послуг, в сумі 617702,44 грн. (загальна кількість спожитої електроенергії у 2014 році по всіх об'єктах, переданих у тимчасове користування, складає 598070 кВт).

Щодо п. 3: Згідно з договором найму від 26.12.2013 № НМОЗ-12, укладеного між ТОВ «Дніпрорегіонгаз» та ПАТ «Миколаївгаз», щомісячна орендна плата, яку платить ТОВ «Дніпрорегіонгаз» за користування майном останнього, становить 48308,43 грн. з ПДВ. Згідно з розрахунком (додаток №2 до договору найму), орендна плата включає в себе суму плати за землю у розмірі 26823,53 грн.

За 2014 рік ТОВ «Дніпрорегіонгаз» сплачено орендної плати у сумі 579701,16 грн., у тому числі плату за землю у сумі 321882,36 грн.»

Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позивач на вимогу відповідача від 31.07.2015 р., не надав усі витребувані вимогою документи, мотивуючи це тим, що у нього немає технічної на це можливості, так як на підприємстві ведеться загальний облік витрат.

У зв'язку з вищевикладеним, розпорядженням адміністративної колегії АМК від 11.08.2015р. № 27-р відносно позивача було розпочато розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції №1-26.250/26-2015. (а.с. 19-20)

Листом від 12.08.2015 р. № 1-292/80-1257 на адресу позивача, відповідач направив розпорядження адміністративної колегії АМК від 11.08.2015р. № 27-р, про початок розгляду справи № 1-26.250/26-2015 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. ( а.с. 19)

20.08.2015 № 1-292/80-1314 відповідач на адресу позивача направив лист з додатком, а саме копією подання з попередніми висновками у справі від 18.08.2015 № 1-06/110-пв (далі подання).

З зазначеного подання, вбачається, що відповідач запропонував позивачу визнати його дії, які полягають у неподанні інформації на п. №1 вимоги листа від 22.06.2015 р. № 1-292/80-974 у встановлені строки, порушенням законодавства про економічну конкуренцію, передбаченим п. 14 ст. 50 Закону України Про захист економічної конкуренції, а саме: подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню АМК у встановлені головою територіального відділення строки. За вчинення порушення, визначеного у п. 1 цього подання, накласти на позивача штраф у відповідності до абзацу другого частини першої, абзацу четвертого частини другої статті 52 Закону України Про захист економічної конкуренції. Зобовязано позивача надати інформацію в повному обсязі на п.1 вимоги відповідача від 22.06.2015 р. № 1-292/80-974. (а.с. 22-23)

Листом від 16.09.2015 р. № 354, який відповідач отримав 17.09.2015 р. (Вх.№ 80-03/1973) (а.с.17) на вимогу відповідача позивач надав інформацію, а саме: розшифрування фактичних витрат ТОВ "Дніпрорегіонгаз", понесених при реалізації скрапленого газу для побутових потреб населення Миколаївської області. Проте, вже після порушення провадження у справі АМК №1-26.250/26-2015.

Слід зазначити, що вказані обставини, тобто факт надання позивачем вищезазначеної витребуваної відповідачем інформації, однак з пропуском строку її надання, свідчить про те що позивач мав реальну можливість надати цю інформацію, тобто що такий окремий облік можливо було довести до відомостей відповідача у встановлений строк, що позивачем у порушення вимог відповідача та приписів законодавство своєчасно зроблено не було.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, приймаючи до уваги приписи норм чинного законодавства України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не було надано відповідачу витребувану інформацію в повному обсязі у встановлені строки, що є порушенням приписів Закону України Про захист економічної конкуренції

17.09.2015 р. рішенням адміністративна колегія Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 37-ріш у справі № 2-26.250/26-2015 Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу визнано дії ТОВ Дніпрорегіонгаз, які полягали у поданні інформації не в повному обсязі Миколаївському обласному територіальному відділенню АМК України на вимогу від 22.06.2015 № 1-292/80-974, а саме неподанні інформації на пункт № 1 цієї вимоги, у встановлений головою територіального відділу строк, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 14 статті 50 Закону України Про захист економічної конкуренції, а саме: подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню АМК у встановлені головою територіального відділення строки.

За вчинене правопорушення, визначені у пункті 1 цього рішення, накладено на ТОВ Дніпрорегіонгаз штраф у відповідності до абзацу другого частини першої, абзацу четвертого частини другої статті 52 Закону України Про захист економічної конкуренції у розмірі 40 000 грн. (а.с. 25-26)

Отже, позивач незаконно подав відділенню АМК витребувану ним інформацію в неповному обсязі у визначені строки, тобто вчинив порушення, передбачене пункту 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", що й відображено в рішенні № 37-р від 17.09.2015 р..

З урахуванням наведеного місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність визначених статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підстав для визнання недійсним рішення № 37-р від 17.09.2015р. по справі № 1-26.250/26-2015.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, а також судом першої інстанції , про це зазначалось вище, вимога відповідача про надання інформації позивачем виконана в неповному обсязі, тобто позивач вчинив порушення, у зв'язку з чим за порушення законодавства про захист економічної конкуренції позивач притягнутий до відповідальності.

Та обставина, що позивач після початку розгляду справи № 1-26.250/26-2015 про порушення ним законодавства про захист економічної конкуренції надав відповідачу витребувану останнім інформацію не звільнює його (позивача) від відповідальності, оскільки він не надав її у встановлені строки, що є підставою для притягнення його до відповідальності.

Доводи скаржника про те, що він не є учасником ринку з реалізації скрапленого газу для побутових потреб населення а тому відповідач не мав правових підстав вимагати він нього надавати інформацію суд апеляційної інстанції вважає хибними та не приймає до уваги, оскільки матеріали справи, зокрема договір доручення від 26.12.2013р. укладений між ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» та скаржником (позивачем), свідчать, що позивач займався реалізацією скрапленого газу для побутових потреб населення, тобто є учасником цього ринку і відповідно відповідач мав право витребувати в нього інформацію, а позивач відповідно зобовязаний був її надавати відповідачу .

Доводи скаржника ,що оскільки на нього не надходило будь-яких скарг щодо його діяльності відносно скрапленого газу для побутових потреб населення а тому відповідач не мав право вимагати інформацію та притягувати його до відповідальності також не приймаються до уваги, оскільки вищезазначеними нормативними актами відповідачу надано повноваження здійснювати ці дії без наявності будь-яких скарг та звернень з боку третіх осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за порушення, передбачене п. 14 ст. 50 Закону, накладається штраф у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Якщо доходу (виручки) немає або відповідач на вимогу органів Антимонопольного комітету України, голови його територіального відділення не надав розмір доходу (виручки), штраф, передбачений абзацом другим частини другої цієї статті, накладається у розмірі до двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; штраф, передбачений абзацом третім частини другої цієї статті, - у розмірі до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; штраф, передбачений абзацом четвертим частини другої цієї статті, - у розмірі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 5 ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Матеріали справи свідчать, що доход позивача на попередній 2014рік складав 161117324,00 грн.,тобто відповідач враховуючи приписи ч. 2 ст. 52 ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за здійснення позивачем порушення передбаченого п. 14 ст. 50 цього Закону мав право накласти на позивача штраф у розмірі до 1 611 173,24 грн. (1% від суми доходу), а наклав у розмірі 40 000 грн., тобто у розмірі 0,025 процентів.

З викладено вбачається, що при визначенні розміру штрафних санкцій за порушення конкурентного законодавства з боку позивача, відповідач діяв в межах чинного законодавства України про захист економічної конкуренції, не перевищуючи встановлену межу для визначення їх розміру.

При цьому законодавство про захист економічної конкуренції не зобов'язує орган Антимонопольного комітету України обґрунтовувати розмір штрафу, що застосовується, з огляду на його відповідність "протиправності порушення" та "додержання розумного балансу інтересів".

Зазначеним спростовуються доводи скаржника щодо незрозумілості визначення відповідачем вищевказаного розміру штрафу.

Як було зазначено вище, відповідно до ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції доходить висновку, що суд першої інстанції в даному випадку вірно визначився, що підстави для скасування рішення відповідача відсутні та правомірно відмовив у задоволенні позову.

За таких обставин суд доходить висновку, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються вищевикладеними встановленими обставинами, а тому, рішення господарського суду слід залишити без змін, так як воно ухвалено при повному з'ясуванні всіх обставин справи та при вірному правозастосуванні, а апеляційну скаргу без задоволення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 33, 43, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 05.02.2016 р. по справі №915/2089/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпрорегіонгаз - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України, набуває законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена у двадцятиденний строк у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: О.Л. Воронюк

ОСОБА_3