УХВАЛА

про повернення позовної заяви

21.03.2016Справа № 904/1430/16

Суддя Мельник В.І., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Управління Донбасспецстрой" Антіпова Ірина Григорівна

третя особа Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Дарницького району реєстраційної служби Головного територіальноо управління юстиції у місті Києві

про про визнання правочину недійсним

ВСТАНОВИВ:

Не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

У зв'язку з прийняттям Верховною Радою України Закону України "Про судовий збір", який набрав чинності з 01.11.2011, за подання позовних заяв справляється судовий збір, розмір ставок якого визначено в статті 4 згаданого Закону.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинної з 01.11.2011) до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" станом на 01.01.2015 мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1378,00 грн.

Згідно п.п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п. 2.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Як вбачається із заявлених позовних вимог, позивач вказує про те, що просить в прохальній частині визнати недійсним договір про купівлю-продаж, протокол №7 від 10.12.2015р., протокол №8 від 30.12.2015р., Статут від 10.12.2015р., наказ про прийняття на роботу за №217 від 30.12.2015р., довіреність №100 від 23.12.2015р. на ОСОБА_2, внаслідок чого об`єднує декілька вимог, а саме шість немайнових позовних вимог, вналідок чого мав сплатити судовий збір за кожною вимогою окремо. Проте, в порушення чинного законодавства України, позивачем сплачено судовий збір лише в розмірі 1378 грн. (платіжне доручення № 27 від 03.03.2016р.), тобто лише за одну з позовних вимог.

Крім того, у позовній заяві не вказано доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обгрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Суд звертає увагу позивача, що копії документів які долучені до матеріалів позову, не відповідають нормам чинного законодавства України.

Згідно ч. 2 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі, або в належним чином засвідченій копії.

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації" (затв. Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55) відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту "підпис".

Отже, копії документів засвідчуються шляхом проставлення печатки підприємства на кожній сторінці документа, або на звортній сторінці прошитої копії документа, напису "Згідно з оригіналом" та назви посади, особистого підпису особи, що має відповідні повноваження та засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії.

Проте, додані до позовної заяви б/н від 03.03.2016р., копії документів не відповідають зазначеним вище вимогам.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог ст. 54, 57 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що приписи ст. 63 Господарського процесуального кодексу України носять імперативний характер, суд дійшов висновку, що викладені обставини є підставою для повернення позовної заяви відповідно до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Зазначаємо, що витребування додаткових доказів з ініціативи господарського суду, а не за клопотанням сторін, які з різних причин не можуть подати ті чи інші докази, не передбачено статтею 38 Госодарського процесуального кодексу України, та суперечить принципу змагальності, закріпленому в пункті 4 частини 2 статті 129 Конституції України та статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись п.п. 3, 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачеві без розгляду.

Звернути увагу позивача, що після усунення недоліків, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду, він може повторно звернутися до Господарського суду м. Києва з позовом.

Суддя В.І. Мельник