ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.03.2016 Справа № 905/74/16

Господарський суд Донецької області в особі головуючого судді Гринько С.Ю. при секретарі судового засідання Татарині Б.Т., розглянувши матеріали

за позовом Приватного акціонерного товариства Науково-виробнича компанія Гірничі Машини м. Київ

до відповідача Державне підприємство Селидіввугілля м. Селидове, Донецька область

про стягнення 15434746,75 грн.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 довіреність від 15.01.2016 року,

від відповідача не явився,

СУТЬ СПРАВИ:

Позивачем заявлений позов про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 15434746,75 грн., з яких: сума боргу в розмірі 15230926,50 грн., 3% річних в розмірі 101163,81 грн. за період з 30.09.по 21.12.2015 року, інфляційні втрати в розмірі 102656,44 грн., нараховані за період з жовтня по листопад 2015року за неналежне виконання грошових зобовязань за договором про поставки.

Обґрунтовуючи заявлений позов, позивач посилається на укладений з відповідачем договір про закупівлю товарів за державні кошти № 104-Т/85-12 від 18.09.2012 року відповідно до якого позивач зобовязався поставити товари, зазначені в специфікаціях, а відповідач прийняти та оплатити такий товар за наявністю затверджених та отриманих відповідних бюджетних асигнувань, специфікації до договору, додаткову угоду № 1 від 22.10.2012 року, рахунки-фактури, видаткові накладні. Вимога предявлена відповідачу 14.09.2015 року на підставі п.2 ст.530 ЦК України, про що свідчить опис вкладення зі штампом поштового відділення і після семиденного строку з цього дня нараховані суми відповідно до ст. 625 ЦК України

Відповідач заперечує проти заявленого позову за наступним: договір вважає таким, що не вступив в законну дію, оскільки за умовами договору передоплата повинна здійснюватися після затвердження і надходження відповідних бюджетних асигнувань та отримання відповідного рішення головного розпорядника бюджетних коштів згідно п.п.1 абз.4 п.1.Постанови КМУ від 09.10.2009року № 1404 питання попередньої оплати товарів, робіт і послуг за бюджетні кошти, кошти з бюджету не виділені і не надійшли, фактично поставлене горно-шахтне обладнання було здійснено поза договором, а тому позивач мав право звернутися з вимогою про оплату обладнання відповідно до п.2 ст. 530 Цивільного кодексу України.

27.01.2015р. заявлено відповідачем клопотання про розгляд справи без участі його представника. В цей же день ним заявлено клопотання про залучення Міністерство енергетики та вугільної промисловості України в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України. У клопотанні відмовлено, про що винесена ухвала від 04.02.2016 року.

В третє відповідач не явився в судове засідання на виклик суду, не надано доказів виконання належним чином укладеного договору в частині сплати отриманого обладнання і обґрунтування заперечення.

Після оцінки всіх наданих документів сторонами, враховуючи вимогу ст.33 Господарського процесуального кодексу України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає достатніми документи для розгляду спору по суті без явки представника відповідача.

Оцінивши всі документи, господарський суд надає правову оцінку підставам, на які посилаються сторони і обґрунтування вимог і заперечень,

ВСТАНОВИВ:

Предметом даного позову є стягнення з відповідача заборгованості за договором постачання № 104-Т/85-12 від 18.09.2012р. укладений на підставі конкурсних торгів, проведених 30.07.2012 року та підстави для застосування ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

При дослідженні матеріалів справи господарським судом встановлено, що за договором постачання № 104-Т/85-12 від 18.09.2012р. позивач зобовязався поставити відповідачу товар, зазначений у специфікаціях які викладені в редакції відповідно до додаткової угоди № 1 від 22.12.2012р. до договору, а відповідач прийняти і оплатити твар за наявності затверджених та отриманих відповідних бюджетних асигнувань.

За своїм змістом та правовою природою договір № 104-Т/85-12 від 18.09.2012р., на який позивач посилається як на підставу своїх вимог, є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

Пунктом 1.2 договору встановлено найменування (номенклатура, асортимент) товару зазначається у специфікаціях та встановлена кількість товару: специфікація №1 6 од., специфікація № 2 8 од.

Пунктом 3.1 договору встановлена ціна договору 41463773,80 грн. (лот № 1 29911964,80 грн. з ПДВ, лот № 2 11551809,00 грн. з ПДВ), у тому числі ПДВ 6910628,97 грн.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що розрахунки за узгоджену партію товару здійснюються в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача у вигляді 100% передплати, яка здійснюється відповідачем після затвердження і надходження відповідних бюджетних асигнувань та отримання відповідного рішення головного розпорядника бюджетних коштів згідно Постанови КМУ від 09.10.2006р. №1404 «Питання попередньої оплати товарів, робіт і послуг за бюджетні кошти». Джерело фінансування кошти Державного бюджету України (п.4.2 договору).

Відповідно до пункту 5.1 договору постачання узгодженої партії товару здійснюється, згідно з замовленням відповідача, протягом 90 календарних днів з моменту надходження на рахунок позивача 100% передплати згідно п. 4.1 договору, але не пізніше 31.12.2012р. Постачання товару здійснюється транспортом відповідача і за рахунок його коштів (п 5.4 договору).

Пунктом 10.1 встановлено, що договір набуває чинності з дати затвердження і надходження відповідних бюджетних асигнувань та отримання відповідного рішення головного розпорядника бюджетних коштів згідно Постанови КМУ від 09.10.2006р. № 1404 та підписання обома сторонами і діє до 31.12.2012р.

Враховуючи вищезазначене, договір, на який посилається позивач, вважається судом укладеним, так як в ньому сторонами передбачені всі істотні умови для його виконання.

За умовами статті 193 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону і укладеного договору.

Приймаючи до уваги, зо договором сторони передбачили поставки здійснити після отримання попередньої оплати., але не пізніше 31.12.2012року (п. 5.1).

Але сторонами передбачена і дострокова поставка товару за письмовим погодженням з покупцем (п. 6.4.2).

Скористувавшись цим правом, постачальник (позивач) надіслав на адресу відповідача письмовий запит № 108/25-09 від 25.09.2012р. щодо можливості дострокової поставки заявленого товару.

Листом № 11357-а від 26.09.2012р. відповідач надав погодження на дострокову поставку товару за договором 104-Т/85-12 від 18.09.2012р.

Цим самим сторони змінили умови договору щодо строку оплати.

Позивач здійснив поставку обладнання за адресою, яка вказана в п. 5.3 договору відокремленому підрозділу «Шахта «Україна» Державного підприємства «Селидіввугілля» на загальну суму 15230926,50 грн., що підтверджується накладними:

- № 282012 від 28.12.2012р. на суму 5127200,50 грн. з ПДВ;

- № 282212 від 28.12.2012р. на суму 230226,00 грн. з ПДВ;

- № 281912 від 28.12.2012р. на суму 9873500,00 грн. з ПДВ.

Дане обладнання отримано без будь яких зауважень уповноваженим представником відповідача ОСОБА_2 - за довіреністю № 1813 від 24.12.2012р., про що свідчать підписи уповноважених представників сторін на накладних, скріплені круглими печатками підприємства.

З метою оплати отриманого відповідачем товару, позивачем направлена на адресу відповідача вимога № 98 від 14.09.2015р. про сплату вартості поставленого обладнання в сумі 15230926,50 грн., про що свідчить опис вкладення у цінний лист з підписом та печаткою працівника звязку. Дану вимогу отримана відповідачем 22.03.2015 року, про що свідчить рекомендаційне повідомлення про вручення поштового відправлення, тому заперечення відповідача стосовно неотримання вимоги не підтверджено.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити певну ціну переданого товару.

Відповідно до частини другої ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає з договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином відповідач мав оплатити отримане від позивача обладнання до 29.03.2015р. включно.

Оскільки на час вирішення спору залишилась несплачена сума боргу за поставлене позивачем обладнання у розмірі 15230926,50 грн., господарський суд задовольняє вимогу позивача щодо стягнення заборгованості в цій сумі.

Посилання відповідача на неотримання бюджетних асигнувань для оплати отриманого обладнання не якими документами не підтверджується, а тому не може прийматися до уваги судом.

Позивач з посиланням на норми ст.625 Цивільного Кодексу України, заявив вимоги про стягнення з боржника, який не виконав своєчасно грошові зобовязання інфляційних витрат в сумі 102656,44 грн. за період з жовтня по листопад 2015р. та 3% річних в сумі 101163,81 грн. за період з 30.09.2015 р. по 21.12.2015р.

Вирішуючи ці питання, суд виходить з наступного: ст.625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відтак, встановлені статтею 625 ЦК України відсотки річних та інфляційні витрати підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобовязання.

Враховуючи, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати товару, господарський суд провівши власний розрахунок, задовольняє вимоги позивача в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат в повному розмірі.

Приймаючи до уваги, що позов виник з вини відповідача, на нього покладаються судові витрати в розмірі, пропорційному стягнутій суми.

На підставі 49, 82, 84, 81-1, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Приватного акціонерного товариства «Науково-виробнича компанія «Гірничі Машини» в повному обсязі.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» (Донецька область, м. Селидове 85400, вул. К. Маркса, 41) на користь Приватного акціонерного товариства «Науково-виробнича компанія «Гірничі Машини», (м. Київ 01601, вул. Спортивна площа, 3в) заборгованість в розмірі 15230926,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 102656,44 грн., 3% річних в розмірі 101163,81 грн., судовий збір в розмірі 182700,00 грн.

Видати накази після вступу в законну дію рішення господарського суду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено через місцевий господарський суд в термін десяти днів.

Суддя С.Ю. Гринько