ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

14 березня 2016 року Справа № 34/5005/3459/2012

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Погребняка В.Я.,
суддів:Коваленко В.М., Поляков Б.М.,
розглянувши матеріали касаційної скаргиДержавної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська
на ухвалугосподарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2015 року
та ухвалуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.01.2016 року
у справі № 34/5005/3459/2012 господарського суду Дніпропетровської області
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК-ПРОМ"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Діалог"
про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Жовтневому районі м. Дніпропетровська (далі - заявник, ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська) звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою № 4381/9/10-006 від 09.02.2016 року на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.01.2016 року у справі № 34/5005/3459/2012.

Подана касаційна скарга ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська не може бути прийнята до касаційного провадження з наступних підстав.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2015 року у справі № 34/5005/3459/2012 повернуто заяву ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська № 10/10-006 від 20.05.2015 року про визнання грошових вимог в сумі 103 526, 60 грн.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська звернулась з апеляційною скаргою до Дніпропетровського апеляційного господарського суду, в якій просила скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2015 року, прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська про визнання грошових вимог в сумі 103 526, 60 грн.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.01.2016 року у справі № 34/5005/3459/2012 апеляційну скаргу ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська повернуто скаржнику.

Таким чином, ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2015 року про повернення заяви ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська не переглядалась судом апеляційної інстанції по суті.

Відповідно до ст. 107 Господарського процесуального кодексу України, сторони, прокурор, треті особи, особи, які не брали участі у справі, але щодо яких суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення місцевого господарського суду після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду; ухвали місцевого господарського суду, зазначені в частині першій статті 106 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду.

Пункт 5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу XII-1 Господарського процесуального кодексу України" №11 від 24.10.2011 року, зі змінами та доповненнями, вказує, що якщо касаційну скаргу подано, зокрема, на рішення чи ухвалу місцевого господарського суду, які не переглядалися в апеляційному порядку, то відповідні обставини виключають перегляд судових рішень у касаційному порядку. У такому випадку Вищий господарський суд України відмовляє у прийнятті касаційної скарги і виносить з цього приводу відповідну ухвалу з посиланням на статті 107, 11113 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, слід відмовити ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська в прийнятті касаційної скарги в частині оскарження ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2015 року про повернення заяви про визнання грошових вимог ДПІ в сумі 103 526, 60 грн.

Крім того, згідно п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Розмір та порядок сплати судового збору визначений Законом України "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 22.05.2015 року № 484-VIII, що набрав чинності 01.09.2015 року).

У відповідності до п. 2 п. 22 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заява, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія ) оплачується судовим збором.

Однак, заявником не було додано доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2015 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.01.2016 року у справі № 34/5005/3459/2012 господарського суду Дніпропетровської області, при цьому подано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

З апеляційних та касаційних скарг на інші ухвали суду у справі про банкрутство судовий збір справляється за ставкою, визначеною п.п. 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону, а саме 1 розмір мінімальної заробітної плати. Водночас Законом не передбачено ставки, від якої обчислюється судовий збір, за подання апеляційних та касаційних скарг на постанови суду першої інстанції про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури (Інформаційний лист Вищого господарського суду України № 01-06/2093/15 від 12.11.2015 року "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 № 484-VIII").

Згідно з п. п. 7 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання апеляційної та касаційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на 01.01.2016 р. встановлена у розмірі 1378, 00 грн. Відповідно судовий збір сплачується в сумі 1378, 00 грн.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Пунктом 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 року роз'яснено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Оскільки ст. 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінивши доводи скаржника, що наведені в обґрунтування поважності підстав для звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2015 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.01.2016 року у даній справі, колегія суддів Вищого господарського суду України не знаходить правових підстав для задоволення клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору.

За таких обставин, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 86, 107, 111, п. 4 ч. 1 ст. 1113, 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

1.Відмовити Державній податковій інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

2.Відмовити Державній податковій інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська в прийнятті касаційної скарги в частині оскарження ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2015 року у справі 34/5005/3459/2012.

3.Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська в частині оскарження ухвали Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.01.2016 року у справі № 34/5005/3459/2012 господарського суду Дніпропетровської області повернути скаржнику.

Головуючий суддя:Погребняк В.Я.
Судді:Коваленко В.М.
Поляков Б.М.