КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2016 р. Справа№ 910/24284/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Зеленіна В.О.

Ткаченка Б.О.

при секретарі: Вінницькій О.В.

За участю представників:

від позивача -Романенко С.В.,

від відповідача - Масловський І.А., Омельченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства "Надія-Універсал"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2015 року

у справі № 910/24284/15

за позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва"

до приватного підприємства "Надія-Універсал"

третя особа - Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація

про розірвання договору оренди та стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.11.2015 (суддя Маринченко Я.В.) задоволено позов КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" та розірвано договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 368 від 18.12.2013, укладений між Солом'янською районною в місті Києві державною адміністрацією, КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" та підприємством "Надія-Універсал". Також, стягнуто з ПрМП "Надія-Універсал" заборгованість по орендній платі та відшкодування плати за землю за період з 01.01.2014 по 31.07.2015 в сумі 149433 грн. 96 коп., інфляційні в сумі 59049 грн. 24 коп., 3% річних в сумі 2978 грн. 58 коп., пеню в сумі 10925 грн. 13 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 5662 грн. 74 коп. Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідач не сплатив орендні платежі за вказаний позивачем період.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив його скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт зазначив, що не сплачував орендні платежі у зазначений позивачем період в зв'язку з наявністю в нього сумнівів щодо їх вірного розрахунку. В поданій скарзі апелянт неодноразово зазначає про невірність розрахунків, проте не заперечує необхідність оплати орендних платежів. Заперечує скаржник і проти нарахувань пені, інфляційних та 3% річних на суму заборгованості зі сплати орендної плати. Крім того, відповідач зазначає, що внаслідок фінансової кризи у державі та погіршення умов господарювання, він позбавлений можливості своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити її без задоволення, а рішення господарського суду без змін. Позивач зазначив про обґрунтованість та законність рішення суду першої інстанції, оскільки відповідач безпідставно не здійснював орендну плату, розмір якої визначено умовами договору. При цьому позивач в поданому відзиві навів детальні пояснення щодо методики розрахунку заборгованості.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Судом встановлено, що 18.12.2013 між Солом'янською районною в місті Києві державною адміністрацією (третя особа, орендодавець), КП "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації (правонаступником якого є КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва") (позивач, балансоутримувач) та ПрМП "Надія-Універсал" (відповідач, орендар) укладено договір № 368 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, відповідно до умов якого відповідачеві передане в оренду нежитлове приміщення, загальною площею 75,6 кв. м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Білгородська, 12, для розміщення торгівельного об'єкту з продажу непродовольчих товарів та складу.

Положеннями розділу 3 договору сторони погодили розмір та порядок внесення орендної плати за користування приміщенням, згідно з яким за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради №34/6250 від 22.09.2011. Розмір орендної плати, згідно з розрахунком орендної плати (додаток 3 до договору), що є невід'ємною частиною договору, на дату його підписання, в цілому складає 7593,12 грн. Крім орендної плати орендар сплачує компенсацію плати за землю, на якій розташований об'єкт оренди, яка складає 227,43 грн. на місяць.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці (п. 3.2 договору).

Додатково до орендної плати та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою.

Орендні платежі сплачується орендарем на рахунок балансоутримувача № 5231 у ПАТ "Авант-Банк", МФО 380708, ЄДРПУО 35756919, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендних платежів є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві (п. 3.5 договору).

Згідно з п. 3.6 договору, орендні платежі сплачуються орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця.

Умовами п. 4.1 договору визначено, що орендар зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту підписання договору з додатками передати, а орендар прийняти по акту приймання-передачі об'єкт оренди. Акт приймання-передачі об'єкта оренди підписується відповідним орендодавцем, орендарем та балансоутримувачем.

18.12.2013 сторонами підписано акт приймання-передачі об'єкта оренди.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, в порушення умов договору оренди, орендні платежі та відшкодування плати за землю у період з 01.01.2014 по 31.07.2015 не вносив, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в сумі 149433,96 грн. (згідно розрахунку позивача а.с. 16-17).

17.11.2014 балансоутримувач звернувся до відповідача з пропозицією (вих. № 108-14902/01) про дострокове розірвання договору оренди і звільнення відповідачем приміщення, проте відповідач просив позивача врахувати тяжкий фінансовий стан підприємства та продовжити співпрацю (а.с. 62).

12.05.2015 балансоутримувач звернувся до відповідача з претензією (вих. № 38-2303/03) про оплату заборгованості за договором оренди, яка станом на 08.05.2015 складала 114522,57 грн.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про розірвання договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 368 від 18.12.2013 та стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі та відшкодуванню плати за землю в сумі 149433,96 грн., 10925,13 грн. пені, 59049,24 грн. інфляційних та 2978,58 грн. 3% річних.

Позивач зазначив, що всупереч умовам укладеного між ним, третьою особою і відповідачем договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду відповідач належним чином не виконав зобов'язання зі сплати орендної плати та відшкодування плати за землю за період з 01.01.2014 по 31.07.2015.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 3 ст. 285 ГК України встановлено, що орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач обов'язок щодо оплати у повному обсязі орендної плати та плати за землю у заявлений позивачем період з 01.01.2014 по 31.07.2015 не виконав.

Заперечуючи проти суми заборгованості відповідач не спростовує факту непроведення орендних платежів, а вказує на невірність розрахунку орендної плати та неспроможність своєчасно виконати зобов'язання за договором внаслідок фінансових ускладнень.

Проте, як вірно зазначено судом першої інстанції, положеннями ст. 617 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Крім того, п. 3.6 договору визначено, що орендні платежі сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця.

Таким чином, умовами договору та положеннями чинного законодавства на відповідача у повному обсязі покладена відповідальність за результати його господарської діяльності. Незадовільні результати господарської діяльності відповідача не звільняють його від відповідальності за невиконання умов договору.

Також, безпідставними є посилання на невірність розрахунку орендної плати, оскільки як встановлено судом такий розрахунок здійснено позивачем відповідно до умов укладеного сторонами договору.

За викладених обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі та відшкодування плати за землю в розмірі 149433 грн. 96 коп.

Відповідальність за несвоєчасну сплату орендних платежів передбачена пунктом 6.2 договору, відповідно до умов якого за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь балансоутримувача пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних платежів за кожен день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України. Відповідачем порушено вимоги договору щодо оплати оренди, тому є вірними висновки суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 10925грн.13коп., за розрахунком позивача, перевіреним судом, в зв'язку з простроченням платежів.

Вірним є й висновок суду про стягнення з відповідача 59049грн.24коп. інфляційних втрат та 2978грн.58коп. 3% річних, згідно вимог ст. 625 ЦК України, за розрахунком позивача, перевіреним судом.

При цьому заперечення відповідача проти нарахувань пені, інфляційних та 3% річних на суму заборгованості зі сплати орендної плати є необґрунтованими та безпідставними.

Що стосується позовних вимог про розірвання зазначеного договору оренди, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до приписів ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 598 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 188 ГК України, сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Так, судом встановлено, що позивач звертався до відповідача із пропозицією про дострокове розірвання договору оренди і звільнення відповідачем приміщення, (надіслана відповідачеві 20.11.2014), однак, як зазначалось вище, відповідач не погодився на розірвання договору.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Також, відповідно до пунктів 6.7, 9.4, 9.6 договору, при невиконанні або порушенні однією із сторін умов договору, він може бути розірваний достроково на вимогу однієї із сторін за рішенням суду. Договір припиняється, зокрема, у разі невиконання або систематичного неналежного виконання істотних умов договору. На вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірвано за рішенням господарського суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших причин передбачених законодавчими актами України.

Внаслідок порушення відповідачем умов договору, позивач не одержав результату, на який розраховував при укладанні спірного договору. Тому, допущені відповідачем порушення умов договору, за своїм характером і наслідками є істотними.

Отже, за викладених обставин, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відповідачем допущені істотні порушення умов договору щодо невиконання свого зобов'язання з оплати вартості оренди, тому позовні вимоги щодо розірвання договору є обґрунтованими, доведеними належним чином, та правомірно задоволені судом першої інстанції.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечення позивача викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та матеріалах справи, прийняте відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 03.11.2015 у справі №910/24284/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу приватного підприємства "Надія-Універсал" - без задоволення.

2. Справу №910/24284/15 повернути господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя О.Ф. Синиця

Судді В.О. Зеленін

Б.О. Ткаченко