ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.03.2016 р. Справа№ 5015/6221/11

Господарський суд Львівської області у складі

Суддя Фартушок Т.Б. при секретарі Полюхович Х.М.

за заявою: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 18.02.2016 року вх. №862/16

про заміну стягувача у виконавчому провадженні його правонаступником

у справі №5015/6221/11 за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергозберігаючі технології», с.Зарічне

до відповідача: Комунального підприємства «Львіврембудпостач», м.Львів

про стягнення

ціна позову: 145618,96грн.

Представники:

заявника: ФОП ОСОБА_1;

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Львівської області розглядається заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 18.02.2016 року вх.№862/16 про заміну стягувача у виконавчому провадженні його правонаступником у справі №5015/6221/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергозберігаючі технології» до Комунального підприємства «Львіврембудпостач» про стягнення. Ціна позову 145618,96грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.02.2016 року заяву прийнято до розгляду та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 12год. 35хв. 15.03.2016р.

Заявнику по явці оголошено права та обов'язки, визначені ст.ст.20, 22, 25, 38 ГПК України. Крім того, в ухвалі суду по даній справі, яка скерована Учасникам судового процесу (підтвердженням чого є дані реєстрів вихідної кореспонденції Господарського суду Львівської області) зазначено, що права та обов'язки Учасників судового процесу визначені ст.ст.20, 22, 25, 38, 59 Господарського процесуального кодексу України.

Заяв про відвід судді не надійшло.

Представник Заявника в судове засідання з'явився, подану заяву підтримав у повному обсязі, надав усні пояснення, аналогічні до викладених у заяву про заміну стягувача його правонаступником.

Представник Стягувача (Позивача) в судове засідання не з'явився, явка визнавалась обов'язковою, про причини неявки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання; вимог ухвали Господарського суду Львівської області, не виконав, про причини невиконання суду не повідомив.

Представник Боржника (Відповідача) в судове засідання не з'явився, явка визнавалась обов'язковою, про причини неявки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання; вимог ухвали Господарського суду Львівської області, про причини невиконання суду не повідомив.

Крім того суд зазначає, і аналогічна позиція викладена у п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (із змінами та доповненнями), що за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Також, суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

На виконання зазначених вимог Кодексу, в ухвалі господарського суду Львівської області про порушення провадження у справі, окрім подання відзиву на позовну заяву, Учасників судового процесу зобов'язувалось надати всі докази в обґрунтування правової позиції по суті спору.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 38 (витребування доказів) ГПК України (якою, в тому числі, передбачені права сторін, про що зазначалось в кожній з ухвал господарського суду по даній справі), сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів; у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази. Зі змісту наведеної статті вбачається, що протягом розгляду справи суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, і вправі витребовувати такі виключно за клопотання сторони або прокурора. Жодних клопотань в порядку ст.38 ГПК України протягом розгляду справи Сторонами не заявлялось.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам процесу щодо обґрунтування їх правової позиції по суті спору та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до вимог ст.4-7 ГПК України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

В судовому засіданні суд оглянув оригінали документів, долучених до матеріалів справи.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення Заявника, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 06.12.2011р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергозберігаючі технології» до Комунального підприємства «Львіврембудпостач» про стягнення позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергозберігаючі технології» задоволено повністю, вирішено стягнути з Комунального підприємства «Львіврембудпостач» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергозберігаючі технології» 126159,60грн. основного боргу, 4313,62грн. 3% річних, 10257,06грн. інфляційних втрат, 4888,68грн. пені, 1456,19грн. державного мита та 236грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Вказане Рішення не оскаржувалось, 23.12.2011р. набрало законної сили в порядку, встановленому статтею 87 ГПК України, та, у відповідності до приписів ч.5 ст.124 Конституції України, є обов'язковим до виконання на всій території України, у зв'язку з чим Господарським судом Львівської області 27.12.2011р. видано наказ про примусове виконання Рішення (бланк №0024325).

Сихівським Відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції на виконання вимог пункту 6 резолютивної частини ухвали Господарського суду Львівської області від 19.02.2016р. у даній справі 09.03.2016р. за вх.№9312/16 надіслано на адресу суду Лист від 02.03.2016р. вих.№В-3/4241, у якому повідомляє про те, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження ВП №43707180 із примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області від 27.12.2011р. про стягнення з КП «Львіврембудпостач» на користь ТзОВ «Енергозберігаючі технології» 126159,60грн. основного боргу, 4313,62грн. 3% річних, 10257,06грн. інфляційних втрат, 4888,68грн. пені, 1456,19грн. державного мита та 236грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

02.07.2014р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, 09.07.2014р. - про приєднання виконавчого провадження ВП №43707180 до зведеного виконавчого провадження ВП №42340235. В ході виконання даного виконавчого провадження стягнення за виконавчим документом не проводилось.

01.12.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергозберігаючі технології» (за Договором - Цедент) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (за Договором - Цесіонарій) укладено Договір про відступлення права вимоги (цесії) №01-12/2015-3 (надалі - Договір), за умовами якого Цедент відступив Цесіонарієві, а Цесіонарій набув право вимоги, належне Цедентові, і став кредитором з вимогою про оплату виконаних робіт по влаштуванню системи водопостачання та каналізації для житлового будинку №19 по вул. Полуботка у м.Львові за Договором від 02.08.2010р. №54-к та додатковою угодою №1 до вказаного Договору в сумі 126159,60грн., а також інфляційних втрат, трьох відсотків річних за прострочення виконання грошових зобов'язань боржником, а також нарахованої неустойки (штрафу, пені), передбачених договором чи законом.

Боржник: Комунальне підприємство «Львіврембудпостач» (79066, Львівська область, м.Львів, вул.Вулецька, 28; код ЄДРЮО та ФОП 22416646).

Відповідно до п.1.2. Договору, Цесіонарій набув права вимагати від Боржника належного виконання обов'язків щодо сплати на користь Цедента 126159,60грн. основного боргу, 4313,62грн. 3 відсотків річних, 10257,06грн. інфляційних втрат в момент підписання Договору.

Згідно п.3 Договору документами, які підтверджують право вимоги, яке передається Цесіонарієві є Договір від 02.08.2010р. №54-к, Додаткова угода №1 до Договору від 02.08.2010р. №54-к, Рішення Господарського суду Львівської області від 06.12.2011 року у справі 35015/6221/11, Наказ Господарського суду Львівської області у справі №5015/6221/11.

Пунктом 1.5. Договору Сторонами погоджено, що оплата Цесіонарієм за відступлення права вимоги за зобов'язаннями Боржника, визначеними пунктами 1.1. та 1.2. Договору, здійснюється після фактичного виконання Боржником зобов'язань, вказаних у п.1.2. Договору, у розмірі та порядку, визначеному за домовленістю Сторін у формі відповідного письмового додатку до Договору.

Згідно п.2.2. Договору Цедент відповідає перед Цесіонарієм за дійсність переданого за Договором права вимоги, але не відповідає за виконання Боржником свого обов'язку.

Відповідно до пунктів 4.1. та 4.2. Договору Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін. Строк дії Договору - до 31.12.2017 року.

Договір підписано повноважними представниками та скріплено відтисками печаток Сторін Договору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 25 ГПК України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

Статтею 25 ГПК України передбачено процесуальне правонаступництво у зв'язку не лише зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб'єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобов'язанні (ст.ст.512,520 ЦК України).

Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 25 ГПК України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення, і здійснюється господарським судом без виклику сторін у справі, якщо їх явка не зумовлена необхідністю з'ясування судом певних обставин, але з повідомленням сторін, оскільки інше суперечило б приписам частини другої статті 22 ГПК стосовно прав сторін у судовому процесі. Вказане узгоджується з позицією Вищого господарського суду України викладеною у п.п.1.4. п.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (із змінами та доповненнями).

Відповідно до ч.1, ч.5 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, у наслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо інше не суперечить договору та не заборонено законом.

Відповідно до статті 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Оскільки виконання рішення суду є невід'ємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ГПК України та Законом України «Про виконавче провадження», який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Укладений 01.12.2015р. між ТзОВ «Енергозберігаючі технології» та ФОП ОСОБА_1 Договір про відступлення права вимоги (цесії) №01-12/2015-3 не є оспорюваним в розумінні ч. 3 ст. 215 ЦК України, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ні одна із сторін цього договору або інша заінтересована сторона не заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом. Вказаний договір не визнаний недійсним у судовому порядку. В матеріалах справи такі докази відсутні. Будь-які докази про заперечення боржника проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні в матеріалах справи також відсутні.

За таких обставин, суд вважає, що заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому провадженні його правонаступником підлягає до задоволення.

За умовами ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Керуючись ч.1, ч.5 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.512, 514, ЦК України, ст.ст. 25, 86 ГПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Задоволити заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 18.02.2016 року вх. №862/16 про заміну стягувача у виконавчому провадженні його правонаступником у справі №5015/6221/11

2. Замінити Стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергозберігаючі технології» (04056, м.Київ, вул.Артема, буд.21; код ЄДРЮО та ФОП 20808038) у зведеному виконавчому провадженні ВП №42340235 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області від 27.12.2011 року, виданого на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 06.12.2011 року у справі 5015/6221/11, його правонаступником - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду через Господарський суд Львівської області в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Суддя Фартушок Т. Б.