ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.03.2016 Справа № 920/196/16

Господарський суд Сумської області, у складі судді Зайцевої І.В. при секретарі судового засідання Пономаренко Т.М., розглянувши матеріали справи №920/196/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго», м. Суми

до відповідача: Відділу освіти Охтирської міської ради, м. Охтирка, Сумська область

про стягнення 17043 грн. 93 коп.

Представники сторін:

від позивача: Лебедь О.Ф. (довіреність № 10-19/17-Д/196 від 30.12.2015 року)

від відповідача: Золотарьова Н.В. (довіреність № 01-34/405 від 17.03.2016);

Суть спору: позивач просить суд стягнути з відповідача 7582 грн. 64 коп. пені, 9461 грн. 29 коп. інфляційних витрат за неналежне виконання умов договору № 171 від 31.07.2003 про постачання електричної енергії, а також судові витрати, пов'язані з розглядом справи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову не заперечує, в обґрунтування своєї позиції по справі подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 50%.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачу та відповідачу для підготовки до судового засідання та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази, суд встановив:

31 липня 2003 року між Відкритим акціонерним товариством «Сумиобленерго» (далі позивач) і Охтирським міським відділом освіти виконкому міської ради (далі відповідач), був укладений договір № 171 про постачання електричної енергії (далі договір), відповідно до умов якого позивач постачає електричну енергію відповідачу, а відповідач зобов'язаний оплачувати постачальнику її вартість та здійснювати інші платежі відповідно до умов вказаного договору та додатків до нього, що є невід'ємними частинами договору.

На виконання вимог п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про акціонерні товариства», Відкрите акціонерне товариство «Сумиобленерго» змінило власне найменування в частині організаційно-правової форми на Публічне акціонерне товариство і є правонаступником ВАТ «Сумиобленерго» (додаткова угода до договору № 4 від 10.08.2011).

В зв'язку зі зміною найменування, додатковою угодою № 11 від 10.10.2014 р. внесені відповідні зміни до договору та споживачем електричної енергії вважається «Відділ освіти охтирської міської ради».

Пунктом 2.2.3 договору визначено що відповідач повинен оплачувати вартість електричної енергії та інші нарахування, згідно з умовами додатку № 4 «Порядок розрахунків».

Відповідно до п.1 додатку № 4 від 22.11.2012 р. до договору розрахунковим періодом вважається період з 8 числа місяця до 7 числа наступного місяця включно. Покази розрахункових засобів обліку фіксуються споживачем 8 числа кожного місяця та оформляються «Актом про обсяги переданої споживачу (спожитої споживачем) електричної енергії».

Згідно п. 2 додатку № 4 від 22.11.2012 р. до договору обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням розрахункової величини втрат, визначається відповідно до «Акту про обсяги переданої споживачу (спожитої споживачем) електричної енергії».

У відповідності із пунктом 3 додатку № 4, рахунок на оплату електричної енергії має бути оплачений споживачем протягом 5 операційних днів від дня отримання.

Факт належного виконання позивачем умов договору з квітня 2014 року по лютий 2016 року підтверджується копіями актів про обсяги переданої споживачу електричної енергії за вказані періоди.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу були виставлені рахунки до сплати за спожиту активну електроенергію, проте, відповідачем не було належним чином виконано зобов'язання за договором стосовно своєчасної оплати спожитої електричної енергії за період з 08 квітня 2014 року по 08 грудня 2015 року.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 4.2.1. договору передбачено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.2.3-2.2.4 цього договору з порушенням термінів, визначених додатком № 4 «Порядок розрахунків», споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Відповідно до п. 5 додатку № 4 до договору у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком платежів, постачальник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період, за який здійснюються нарахування; 3% річних з простроченої суми. При цьому сума боргу за спожиту електроенергію повинна бути сплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, не виконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" № 2921-ІІІ від 10.01.2002 року, розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

За неналежне виконання умов договору відповідачу нарахована пеня в розмірі 7582грн. 64 коп. Даний розрахунок був перевірений судом за допомогою програми ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.4.1 ТОВ «Інформаційно-аналітичний центр «ЛІГА», ТОВ «ЛІГА: ЗАКОН», 2016.

У відзиві на позовну заяву, відповідач просив суд зменшити розмір пені на 50% у зв'язку з тим, що відділ освіти Охтирської міської ради є бюджетною установою і розраховуються за спожиту електроенергію по мірі надходження коштів, тому вважає, що прострочення оплати платежів виникло не з його вини. Представник позивача не зперечував проти зменшення пені на 3000 грн. 00 коп.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 83 Господарського процесцального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Пунктом 1 статті 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У відповідності до підпункту 3.17.4. п. 3.17 п. 3 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Суд вважає за необхідне застосувати у даному випадку приписи зазначеної норми та частково задовольнити вимогу відповідача та зменшує розмір пені за несвоєчасне виконання зобов'язання на 40 %. Отже, стягненню підлягає 4549 грн. 58коп. пені.

Крім того, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по вищевказаному договору позивач просить стягнути з відповідача 9461грн. 29 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом, або договором не встановлений інший розмір процентів.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат був перевірений судом за допомогою програми ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.4.1 ТОВ «Інформаційно-аналітичний центр «ЛІГА», ТОВ «ЛІГА: ЗАКОН», 2016. За результатами перевірки судом встановлено, що інфляційні втрати розраховано позивачем правомірно і становлять 9461 грн. 29 коп

З огляду на викладене, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо своєчасної оплати вартості спожитої активної електроенергії, позовні вимоги в частині стягнення 4549 грн. 58 коп. пені, 9461грн. 29 коп. інфляційних збитків підлягають задоволенню як такі, що нараховані відповідно до норм укладеного між сторонами договору та вимог діючого законодавства, а також підтверджуються перевіреними судом розрахунками позивача.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, суд дійшов висновку про відшкодування позивачеві суми сплаченого судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп. за рахунок відповідача відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 44, 49, 81, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Відділу освіти Охтирської міської ради (42700, Сумська область, м. Охтирка, вул. Гафановича, 12 і.к. 05399691) на користь Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» (40024, м. Суми, вул. Прокоф'єва, 9, і.к. 24000329) 4549 грн. 58 коп. пені, 9461грн. 29 коп. інфляційних збитків, 1378 грн. 00 коп. судового збору.

3. В частині стягнення 3033 грн. 06 коп. пені - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22.03.2016

суддя І.В. Зайцева