ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2016 р. Справа № 914/3306/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді М.І. Хабіб

суддів О.В. Зварич

ОСОБА_1,

при секретарі Карнидал Л.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу Квартино-експлуатаційного відділу м. Львова, вих. №7093 від 18.12.2015 (вх. №01-05/115/16 від 12.01.2016)

на рішення Господарського суду Львівської області від 03.12.2015

у справі № 914/3306/15

за позовом: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, м. Львів

до відповідача: Приватного підприємства науково-виробничої фірми Інформаційні ділові системи та сервіс-плюс, м. Львів

про стягнення 315 647, 28 грн заборгованості

за участю представників:

позивача: ОСОБА_2 (довіреність № 88 від 06.01.2016)

відповідача: ОСОБА_3 (довіреність б/н від 12.05.2015)

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова (далі КЕВ м. Львова) звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного підприємства науково-виробнича фірма «Інформаційні ділові системи та сервіс плюс» (далі ПП НВФ «Інформаційні ділові системи та сервіс плюс») про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди від 01.10.2001 №5 та додаткових договорів до нього в сумі 315 647, 28 грн, яка виникла станом на 10.09.2015.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що додатковим договором № 5-6 /2015 до договору оренди орендна плата встановлена в розмірі 17 925,92грн( без ПДВ) за базовий місяць оренди - жовтень 2014 року, яка підлягала сплаті щомісячно не пізніше 15 числа наступного за звітним місяцем. В порушення умов договору оренди відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував орендну плату за користування нежитловими приміщеннями загальною площею 170, 3 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Театральна, 22, у звязку з чим станом на 10.09.2015 його заборгованість з орендної плати становить 315 647, 28 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 03.12.2015 у справі № 914/3306/15 (суддя Коссак С.М.) позов про стягнення 315 647, 28 грн заборгованості задоволено частково. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 58 840, 65 грн заборгованості та 882, 61 грн судового збору. В частині стягнення 256 806, 63 грн відмовлено.

Оскаржуване судове рішення мотивоване ст. ст. 15, 526, 601, 626, 629, 776, 778 ЦК України, ст. ст. 193, 202, 283, 286 ГК України, ст. ст. 18, 18-1, 19, 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», а також ст. 35 ГПК України.

При частковому задоволенні позову місцевий господарський суд виходив з того, що судовими рішеннями у справі № 914/3543/13 встановлено, що позивач надав відповідачу дозвіл № 882-а від 30.04.2009 на проведення поточного та капітального ремонту орендованих нежитлових приміщень по вул. Театральній, 22 в м. Львові. У цій справі призначалася судова будівельно-технічна експертиза, якою визначена вартість капітальних ремонтно-будівельних робіт в сумі 315 805,00грн. Відповідач має право на зарахування вартості здійснених невідємних поліпшень орендованого майна в рахунок сплати орендної плати. На підставі заяв відповідача зараховано вартість витрат на поліпшення орендованого майна в рахунок погашення заборгованості з орендної плати в сумі 58 998, 37 грн за період з лютого по серпень 2013 року. З огляду на встановлені судами обставини у справі № 914/3543/13, суд першої інстанції дійшов висновку, що орендар (відповідач) має право на зарахування вартості здійснених невідємних поліпшень орендованого майна на суму 256 806, 63 грн (з урахуванням вже здійсненого зарахування у справі № 914/3543/13 на суму 58 998, 37 грн), у звязку з чим в цій частині в позові відмовлено, задоволено позовні вимоги на суму 58 840, 65 грн, що перевищує загальний розмір понесених відповідачем витрат на проведення капітального ремонту орендованих приміщень.

Позивач КЕВ м. Львова не погодився із прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій вказує на неповне дослідження місцевим господарським судом обставин справи та необгрунтовану відмову у стягненні 256 806, 63 грн.

Апелянт зазначає, зокрема, що відповідно до діючої на момент проведення ремонту редакції ст. 18-1 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» капітальний ремонт майна, переданого в оренду, проводиться орендодавцем або іншим балансоутримувачем майна за його рахунок, якщо інше не встановлено договором. Наданий дозвіл № 882а від 30.04.2009, на думку скаржника, надає право відповідачу провести поточний та частково капітальний ремонт лише за власний рахунок, без обовязку позивача компенсувати відповідачу вартість понесених на ремонт витрат.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що ні умовами договору № 5 від 01.10.2001, ні укладеними додатковими угодами до договору не передбачена можливість зарахування орендної плати в рахунок ремонту обєкта оренди.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає, що оскаржуване рішення Господарського суду Львівської області від 03.12.2015 є обгрунтованим та прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права, тому рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Відповідач вказує, що він звертався до позивача з заявою № 34 від 28.04.2009 про надання дозволу на проведення поточного та часткового капітального ремонту орендованого приміщення. Позивач листом № 882/а від 30.04.2009 надав згоду та узгодив проектно-кошторисну документацію на проведення ремонтних робіт в сумі 427 520 грн. Також відповідач звертає увагу на те, що на час його звернення до позивача за отриманням згоди на ремонт орендованого майна діяла редакція договору № 5-1/КЕВ від 16.03.2009, в якій визначено, що для отримання цієї згоди орендар повинен звернутися до орендодавця із відповідною заявою, що ним було зроблено. Враховуючи норми чинного законодавства, висновок експерта № 032/14 від 24.06.2014, яким визначено капітальних ремонтно-будівельних робіт в сумі 315 805 грн, рішення Господарського суду Львівської області від 29.11.2013 у справі № 914/3543/13, відповідач вважає, що підстави для задоволення поданої апеляційної скарги відсутні.

В судовому засіданні 15.03.2016 представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, з підстав, викладених у ній, просив скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове, яким позов задоволити повністю.

Представник відповідача доводи апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 01.10.2001 Будинок офіцерів Західного Оперативного командування та ТзОВ НВФ «ІДС- сервіс» уклали договір №5 оренди нежитлових приміщень будинку офіцерів, згідно п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування на весь термін дії цього договору нежитлове невід'ємне приміщення Будинку офіцерів, що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Театральна, 22 площею 146, 7 м. кв. для забезпечення статутної діяльності: офіс і кафе-бар.

Орендна плата встановлена в розмірі 18 558,00грн в рік, 1546,50грн в місяць ( без ПДВ).

Строк дії договору встановлено на 5 років з моменту підписання.

Додатковим договором оренди №5-1/КЕВ від 16.03.2009 внесені зміни до договору оренди, зокрема, змінено орендодавця за договором, ним став КЕВ м. Львова, змінено площу орендованих нежитлових приміщень з 146, 7 кв. м. на 160, 39 кв. м, встановлено строк дії договору до 01.10.2011.

Додатковим договором оренди № 5-2/2009/КЕВ від 01.04.2009 внесено зміни щодо особи орендаря за договором, зокрема, таким стало ПП НВФ «Інформаційні ділові системи та сервіс-плюс», що є правонаступником ТзОВ «ІДС сервіс».

Додатковим договором № 5-3/2011/КЕВ від 01.09.2011 предметом договору оренди визначено військове майно-нежитлові приміщення площею 170, 3 кв. м в будівлі № 1 військового містечка № 55, що знаходиться на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова, розташоване за адресою: м. Львів, вул. Театральна, 22, вартість якого визначена станом на 30.06.2001 за незалежною оцінкою та становить згідно з експертним висновком про оцінку майна (актом оцінки) 215 430, 08 грн. Орендна плата встановлена в розмірі 4 953,27грн( без ПДВ) за базовий місяць оренди вересень 2011 року.

Додатковим договором оренди № 5-4/2013/КЕВ від 02.10.2011 орендна плата встановлена в розмірі 13 294,68грн( без ПДВ) за базовий місяць оренди вересень 2011 року, термін дії договору встановлено до 30.09.2014.

Додатковим договором оренди № 5-5/2013/КЕВ від 03.01.2013 орендну плату за базовий місяць (червень 2012 року) встановлено в розмірі 8 783,47 грн без ПДВ.

Додатковим договором оренди № 5-6/2015/КЕВ від 21.08.2015 орендну плату за базовий місяць (жовтень 2014 року), встановлено в розмірі 17 925,92 грн без ПДВ, термін дії договору встановлено до 28.09.2017.

Апеляційний суд витребував з Господарського суду Львівської області матеріали справи № 914/3543/13, на рішення в якій посилався суд першої інстанції.

При огляді матеріалів даної справи № 914/3543/13 апеляційний суд встановив наступне.

У вересні 2013 року Львівський прокурор з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України в особі КЕВ м. Львова до ПП НВФ Інформаційні ділові системи та сервіс-плюс про розірвання договору оренди № 5 від 01.10.2001 та стягнення 58 998, 37 грн, в т.ч. стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди №5 від 01.10.2001 та додатковими договорами до нього, яка виникла за період з лютого по серпень 2013року і станом на 10.09.2013 становить 55 909,28 грн, стягнення заборгованості по земельному податку в сумі 67,04грн, пені за період з 10.06.2013 по 12.08.2013 в сумі 750,31грн, штрафу в сумі 2271,74грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.11.2013 у справі № 914/3543/13, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.09.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 10.12.2014, відмовлено у задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди № 5 від 01.10.2001 та стягнення 58 998, 37 грн.

В ході розгляду зазначеної справи судами встановлено, що ПП НВФ «Інформаційні ділові системи та сервіс-плюс» 28.04.2009 звернулося до КЕВ м. Львова із заявою № 34, в якій просило надати дозвіл на проведення поточного та частково капітального ремонту орендованого приміщення. Листом № 882/а від 30.04.2009 позивач дозволив відповідачу проведення поточного та частково капітального ремонту орендованого приміщення за власний рахунок та погодив проектно-кошторисну документацію на суму 427 520 грн. З метою визначення вартості поліпшення орендованого майна внаслідок проведеного ремонту, що не може бути відокремлене від нього без його пошкодження, та розмежування вартості частково капітального та поточного ремонтів Львівським апеляційним господарським судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу. За результатами проведеної експертизи (висновок експерта № 032/14 від 24.06.2014 та доповнення до нього) вартість понесених ПП НВФ «Інформаційні ділові системи та сервіс-плюс» витрат на ремонт орендованого майна нежитлових приміщень, загальною площею 170, 03 кв. м, розташованих на території військового містечка № 55 в будівлі № 1 за адресою: м. Львів, вул. Театральна, 22, в період з квітня по липень 2009 року становить 326 435 грн, з них вартість капітальних ремонтно-будівельних робіт становить 315 805 грн, а вартість поточних складає 10630 грн. На підставі ч.3 ст. 778 ЦК України відповідач подав позивачу заяви від 15.11.2013 та від 18.11.2013 про зарахування вартості понесених витрат на поліпшення орендованого майна в рахунок орендної плати. Відтак суд дійшов висновку, що зобовязання щодо сплати заявленої до стягнення суми припинилося шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Згідно з із заявою відповідача про зарахування вартості понесених витрат на поліпшення орендованого майна в рахунок орендної плати від 15.11.2013 відповідач просив зарахувати вартість витрат в рахунок погашення заборгованості з орендної плати в сумі 55 909,28 грн, пені в сумі 750,31грн та штрафу в сумі 2271,74грн, а згідно із заявою від 18.11.2013 відповідач просив зарахувати вартість витрат в рахунок погашення заборгованості по земельному податку в сумі 64,07грн (т.1, а.с. 67,68 справи №914/3543/13).

Як вбачається з рішення Господарським судом Львівської області від 29.11.2013 у справі № 914/3543/13, предметом спору у цій справі було стягнення заборгованості з орендної плати, яка виникла за період з лютого по серпень 2013року.

З матеріалів даної справи (№ 914/3306/15) вбачається, що за період з вересня 2013 року по серпень 2015 року позивачем нарахована орендна плата в сумі 447 550,56грн та земельний податок в сумі 1 806,15 грн, які відповідач оплатив частково, його заборгованість становить 315 647,28грн. Дана сума заборгованості підтверджена актом звірки від 03.09.2015, підписаним сторонами а.с.94).

Водночас матеріалами справи підтверджено, що крім заяв від 15.11.2013 та від 18.11.2013 про зарахування вартості понесених витрат на покращення орендованого майна в рахунок орендної плати та земельного податку, про які вказано в судових рішеннях у справі № 914/3543/13, відповідач звертався до позивача із заявами від 19.09.2014, від 30.06.2015 про зарахування вартості понесених витрат на поліпшення орендованого майна в рахунок орендної плати та земельного податку, які позивач отримав 19.09.2014 та 03.07.2015 (згідно з відмітками позивача про реєстрацію вхідної кореспонденції).

Дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з положеннями ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Стаття 762 ЦК України визначає, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1). Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 5).

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобовязаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Пунктом 3.1. договору оренди № 5 від 01.10.2001, в редакції додаткового договору № 5-5/2013/КЕВ від 03.01.2013, орендна плата встановлена за базовий місяць оренди (червень 2012року) в розмірі 8 783,47грн ( без ПДВ), а згідно додатковим договором № 5-6/2015/КЕВ від 21.08.2015 орендну плату за базовий місяць (жовтень 2014 року), встановлено в розмірі 17 925,92 грн без ПДВ.

Пунктом 3.6. договору оренди № 5 від 01.10.2001 (зі змінами відповідно до додаткового договору оренди № 5-4/2011/КЕВ від 02.10.2011) встановлено, що орендна плата у розмірі 100 % перераховується орендарем не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

Матеріалами справи підтверджено, що за період з вересня 2013 року по серпень 2015 року позивачем нарахована орендна плата в сумі 447 550,56грн та земельний податок в сумі 1806,15 грн, які відповідач оплатив частково, його заборгованість становить 315 647,28грн.

Матеріалами справи підтверджено, що за згодою позивача відповідач у квітні - липні 2009 року здійснив невідокремлені поліпшення орендованого майна (провів капітальний ремонт орендованих приміщень) на суму 315 805 грн, з якої 58 998,37 грн зараховано згідно з рішенням суду у справі № 914/3543/13 в рахунок погашення заборгованості відповідача з орендної плати за період по серпень 2013року, пені , штрафу та земельного податку. Залишок не зарахованих коштів становить 256 806, 63 грн (315 805,00 58 998,37). Відповідач звертався до позивача з відповідними заявами про зарахування вартості понесених витрат на поліпшення речі (проведення капітального ремонту) в рахунок орендної плати за спірний період (вересень 2013 - серпень 2015), проте, позивач не провів зарахування.

Статтею 18-1 Законом України «Про оренду державного і комунального майна», в редакції, чинній на момент надання відповідачу дозволу на проведення капітального ремонту орендованих приміщень, та його проведення, визначено, що поточний ремонт майна, переданого в оренду, проводиться орендарем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором. Капітальний ремонт майна, переданого в оренду, проводиться орендодавцем або іншим балансоутримувачем цього майна за його рахунок, якщо інше не встановлено договором. Якщо орендодавець або інший балансоутримувач майна, переданого в оренду, не здійснив капітального ремонту майна і це перешкоджає його використанню відповідно до призначення та умов договору, орендар має право: відремонтувати майно, зарахувавши вартість ремонту в рахунок орендної плати, або вимагати відшкодування вартості ремонту; вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

У відповідності до ст. 776 ЦК України поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 778 ЦК України встановлено, що наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

З аналізу зазначених вище правових норм випливає, що за наявності згоди наймодавця на поліпшення речі (проведення капітального ремонту) наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

З огляду на викладене апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач має право на зарахування вартості здійснених невідємних поліпшень орендованого майна на суму 256 806, 63 грн (з урахуванням вже здійсненого зарахування у справі № 914/3543/13 на суму 58 998, 37 грн) в рахунок орендної плати. Відтак вважає рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову в сумі 58 840, 65 грн ( 315 647,28 - 256 806, 63) та відмову в задоволенні решти суми позову- 256 806,63грн правомірним, а доводи скаржника необґрунтованими.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст. ст. 33,34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що скаржником не доведено, доказів не подано наявності підстав, передбачених ст. 104 ГПК України, для скасування чи зміни рішення та для задоволення апеляційної скарги.

У звязку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги судовий збір покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.43, 49, 91, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 03.12.2015 у справі №914/3306/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.Дану справу № 914/3306/15 та витребувану апеляційним судом справу № 914/3543/13 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова підписана 16.03.2016

ОСОБА_4 Хабіб

Суддя О.В. Зварич

Суддя Я.О. Юрченко