ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2016 р. Справа № 909/646/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Мирутенко О.Л.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Івано-Франківської міської ради за № 1704/12-17/в від 06.08.2015р. (вхЛАГС №01-05/3710/15 від 17.08.2015р.)

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 28.07.2015р.

у справі № 909/646/15

за позовом: Івано-Франківської міської ради, м. Івано-Франківськ

до відповідача: фізичної особа підприємця ОСОБА_2 (надалі ФОП ОСОБА_2В.), с.Микитинці, Івано-Франківська область

про демонтаж тимчасових споруд

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 представник (довіреність №201/01-20/14в від 03.02.2016р.)

від відповідача: ОСОБА_4 представник (довіреність б/н від 26.06.2016р.)

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22, 28 ГПК України. Заяв про відвід суддів від учасників судового процесу не надходило.

За клопотанням ФОП ОСОБА_2 судове засідання проводиться в режимі відеоконференції.

ВСТАНОВИВ:

Івано-Франківська міська рада звернулася до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ФОП ОСОБА_2 про демонтаж тимчасових споруд, що знаходяться за адресою: вул. Молодіжна між будинками № 32, № 36, № 41 в м. Івано-Франківську та повернення власникові самовільно зайнятої земельної ділянки під вказаними об'єктами. Позивач покликаються на те, що відповідачем безпідставно зайнято земельну ділянку в м. Івано-Франківську на вул. Молодіжній між будинками №32, №36, №41 та самовільно встановлено на ній 26 тимчасових споруд та 3 торгові навіси (лотки); що відповідачем не було виконане обов'язкове рішення органу місцевого самоврядування про демонтаж цих споруд. Такі дії, на думку позивача, за приписами статті 212 Земельного кодексу України, є підставою для знесення спірних об'єктів і повернення спірної земельної ділянки власникові за рішенням суду (а.с. 2-3 том І).

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 28.07.2015р. (суддя Калашник В.О.), яке постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.09.15 (судді: Мельник Г.І., Михалюк О.В., Матущак О.І.) залишено без змін, у позові відмовлено (а.с. 75-81 том І).

. Відмовляючи в позові, суди виходили з того, що позивачем не доведено факту приналежності об'єктів, котрі підлягають знесенню, на праві власності відповідачеві; що демонтаж самочинно встановлених споруд здійснюється або безпосередньо особою, яка їх встановила, або управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому без звернення до суду. Відтак, суди дійшли висновку, що позивач передчасно звернувся до господарського суду з позовом про примусовий порядок знесення самовільно встановлених тимчасових споруд; що позивачем помилково обрано спосіб захисту порушеного права (а.с. 42-44 том І).

Проте, постановою Вищого господарського суду України від 17.12.2015р. постанову Львівського апеляційного господарського суду України від 14.09.2015р. у справі № 909/646/15 скасовано, справу скеровано на новий розгляд до Львівського апеляційного господарського суду (а.с. 101-106 том І).

Скасовуючи постанову Львівського апеляційного господарського суду, Вищий господарський суду України вказав, що суд апеляційної інстанції не перевірив у повному обсязі доводи позивача про те, що по відношенню до відповідача КП "Муніципальна інспекція з благоустрою" були складені протоколи про адміністративне правопорушення №65 від 04.02.2014р., №141 від 14.02.2014р., котрі були підписані саме відповідачем, та постанови про адміністративне правопорушення №03/84, №03/99 від 13.03.2014р., в яких зазначено про порушення відповідачем правил благоустрою та самовільне зайняття ним частини об'єкта благоустрою (встановлення 26 тимчасових споруд і 3 торгових навісів на вул. Молодіжній, 32-41, у м. Івано-Франківську); що ФОП ОСОБА_2 звертався до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області про оскарження постанови про адмінправопорушення №03/99 від 13.03.2014р., проте постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.05.2014р. у справі №344/4062/14-а у позові ФОП ОСОБА_2 було відмовлено; що в ході розгляду вказаного адміністративного спору було установлено факт самовільного без відповідних дозволів та оформленої документації розміщення останнім (відповідачем у цій справі) спірних тимчасових споруд, про демонтаж яких заявлено у даному позові.

У ст.11112 ГПК України зазначено, що вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Згідно протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 28.12.2015р. дану справу розподілено до розгляду судді-доповідачу ОСОБА_5, склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 29.12.2015р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 28.01.2016р.

У звязку з перебуванням судді Гнатюк Г.М. у відпустці, розпорядженням в.о. голови суду від 28.01.2016р. внесено зміни в склад колегії суддів по розгляду справи № 909/646/15, замість судді Гнатюк Г.М. введено суддю Якімець Г.Г.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 28.01.2016р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 16.02.2016р.

В судовому засіданні 16.02.2016р. було оголошено перерву до 10.03.2016р.

Позивач в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у запереченнях на апеляційну скаргу та у додаткових поясненнях, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, відтак просить суду залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Івано-Франківська міська рада відповідно до вимог Закону України Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності, Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, Правил благоустрою міста Івано-Франківська, прийняла Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в м. Івано-Франківську від 18.10.2013р. №1240-38 (а.с. 14-23 том І).

Згідно зазначеного Положення, підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт привязки тимчасової споруди та договір на право тимчасового користування окремими елементами благоустрою комунальної власності для розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.

Відповідно до п.2.11.1 Положення, для оформлення/продовження дії паспорта прив'язки замовник звертається (через Центр надання адміністративних послуг) в Департамент містобудування та архітектури із заявою щодо оформлення паспорта прив'язки тимчасової споруди у відповідності до регламенту Центру надання адміністративних послуг, до якої додає: Договір; схему розміщення тимчасової споруди з проектом благоустрою прилеглої території; фасади тимчасової споруди; технічні умови щодо інженерного забезпечення, отримані замовником у балансоутримувача відповідних інженерних мереж (для тимчасової споруди з новим місцем розташування). Паспорт прив'язки тимчасової споруди оформлюється Департаментом містобудування та архітектури протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви.

Відповідно до п.2.13 Положення, самовільне розміщення тимчасових споруд забороняється.

Як вбачається з матеріалів справи, комунальним підприємством "Муніципальна інспекція з благоустрою" в ході перевірки було виявлено факт самовільного (за відсутності правовстановлюючих документів) зайняття ФОП ОСОБА_2 земельної ділянки на вул. Молодіжній між будинками №32, №36, №41 в м. Івано-Франківську, шляхом розташування на ній 26 тимчасових споруд та 3 торгових навісів (лотків), про що складено протоколи від 04.02.2014р. № 65 та від 14.02.2014р. № 141 про адміністративне правопорушення. (а.с. 11-12, 30).

13.03.2014р. адміністративною комісією при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради були винесені постанови № 03/84 та 03/99 за порушення ФОП ОСОБА_2В п.17.1.4 Правил благоустрою м. Івано-Франківська, якими на підставі ст. 152 КУпАП на останнього накладено адміністративні стягнення у вигляді штрафу в розмірі по 850,00 грн. в дохід міського бюджету м. Івано-Франківська (а.с. 10, 29).

З метою усунення виявлених порушень, виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради було прийнято рішення № 109 від 06.03.2014р., відповідно до п.1 якого зобовязано підприємця ОСОБА_2 демонтувати самовільно встановлені 26 тимчасових павільйонів та 3 торгових навісів (лотків) по вул. Молодіжна між будинками №32, № 36 та №41 в м. Івано-Франківську в десятиденний термін (а.с. 7).

Однак, рішення виконавчого комітету відповідачем не було виконано.

24.09.2014р. комісією департаменту комунального господарства, транспорту та звязку було складено акт, в якому зазначено, що демонтаж 26 тимчасових споруд та 3-и торгові навіси (лотки) не демонтовані, оскільки з них проводиться торгівля. Відтак, 29.09.2014р. Департамент комунального господарства, транспорту та звязку ВК Івано-Франківської міської ради рекомендував підготовити матеріалами для подання суду (а.с. 8-9).

Враховуючи, що спірні торгівельні споруди незаконно перебувають на земельній ділянці, яка належить територіальній громаді міста, позивач звернувся до господарського суду Івано-Франківської області за захистом порушеного права. В позовній заяві позивач просить суд зобовязати ФОП ОСОБА_2 за власний рахунок знести самовільно встановлені 26 тимчасових споруд та 3 торгових навісів (лотків) на вул. Молодіжній між будинками №№32, 36 та 41 в м. Івано-Франківську, а також повернути самовільно зайняту земельну ділянку під вказаними обєктами власнику Івано-Франківській міські раді.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Згідно зі ст.13 Конституції України земля є об'єктом права власності українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Виходячи з приписів статей 317, 374 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. До суб'єктів права власності на землю відносяться, зокрема, і територіальні громади.

Статтею 324 ЦК України унормовано, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини визначені Законом України "Про благоустрій населених пунктів".

За приписами ст. 20 цього Закону організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом; рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов'язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Статтею 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів". Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності визначений Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України №244 від 21.10.2011р. Згідно з положеннями пунктів 2.1, 2.31 вказаного Порядку підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив'язки тимчасової споруди; розміщення тимчасової споруди самовільно забороняється.

Аналогічні приписи закріплені і в місцевих правилах порядку розміщення тимчасових споруд прийнятих Івано-Франківською міською радою.

У п. 2.10 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в м. Івано-Франківську зазначено, що підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив'язки тимчасової споруди та договір на право тимчасового користування окремими елементами благоустрою комунальної власності. Для оформлення/продовження дії паспорта прив'язки Замовник звертається (через Центр надання адміністративних послуг) в Департамент містобудування та архітектури із заявою щодо оформлення паспорта прив'язки тимчасової споруди, який оформляє паспорт привязки протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви (п.п.2.11.1, 2.11.6). Відхилення від паспорта прив'язки тимчасової споруди не допускається (п. 2.11.17). Розміщення тимчасової споруди самовільно забороняється (п. 2.13).

При цьому, контроль за виявленням самовільно встановлених тимчасових споруд ведуть КП Муніципальна інспекція з благоустрою, Департамент містобудування та архітектури та управління торгівлі виконавчого комітету міської ради, а при виявленні самовільно встановлених тимчасових споруд, виконавчий комітет міської ради приймає рішення про примусовий демонтаж тимчасових споруд, в порядку, передбаченому Положенням Про порядок звільнення земельних ділянок, що зайняті без правових підстав та належать до комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківська (п. п. 2.13.1., 2.13.2.).

Таким чином, законодавчо визначено, що встановлення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності допускається за умови наявності паспорта прив'язки тимчасової споруди, а у разі встановлення тимчасової споруди без такого паспорта прив'язки, остання підлягає демонтажу.

Відповідно до п.2.13.4 Положення, при виявленні самовільно встановлених на території м. Івано-Франківська торгових споруд, виконавчий комітет міської ради виносить рішення про примусовий демонтаж тимчасових споруд відповідно до Положенням Про порядок звільнення земельних ділянок, що зайняті без правових підстав та належать до комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківська.

Як зазначалося вище, ФОП ОСОБА_2 в добровільному порядку рішення Івано-Франківської міської ради № 109 від 06.03.2014р. «Про демонтаж тимчасових споруд» не виконав.

У п.4 даного рішення зазначено, що при невиконанні підприємцем п.1 та за наявності акта про неможливість здійснення демонтажу, складеного комісією з демонтажу незаконно встановлених літніх торгових майданчиків, стаціонарних малих архітектурних форм, гаражів на захоплених (зайнятих) земельних ділянках на території міста, юридичному відділу виконавчому комітету міської ради подати відповідні позовні заяви до суду (а.с. 7).

Колегія суддів зазначає, що факт самовільного, без відповідних дозволів та оформленої документації, розміщення ФОП ОСОБА_2 спірних тимчасових споруд, про демонтаж яких заявлено у даному позові, було встановлено Івано-Франківським міським судому Івано-Франківської області в ході розгляду справи №344/4062/14-а за позовом ФОП ОСОБА_2 до адміністративної комісії при ВК Івано-Франківської міської ради про оскарження постанови про адмінправопорушення №03/99 від 13.03.2014р. Постановою суду від 05.05.2014р. було відмовлено у задоволенні адміністративного позову. Дана постанова набрала законної сили (а.с. 27-28).

Відповідно до приписів ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Отже, у розумінні приписів наведеної норми самовільне зайняття земельної ділянки означає фактичне використання земельної ділянки без відповідних правових підстав. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (ст. 152 Земельного кодексу України).

Таким чином, особа, що використовувала земельну ділянку з порушенням прав іншої, повинна привести земельну ділянку у придатний для використання стан (а точніше у попередній стан), включаючи знесення будинків, будівель і споруд, за власний кошт.

Зважаючи на те, що у відповідача на момент розгляду справи відсутні документи, які посвідчують його право власності чи користування спірною земельною ділянкою, на якій розташовані спірні тимчасові споруди, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач безпідставно самовільно займає земельну ділянку, чим порушує інтереси держави щодо регулювання державою земельних відносин, та права позивача, а відтак позовні вимоги про знесення (демонтажу) підприємцем ОСОБА_2 за власний рахунок самовільно встановлених 26 тимчасових споруд та 3 торгові навіси (лотки), що знаходяться за адресою: вул. Молодіжна між будинками №32, №36, №41 в м. Івано-Франківську та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки підлягають до задоволення.

При цьому, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів визначення індивідуальних ознак кожної з 26 одиниць тимчасових споруд та 3 торгових навісів (лотків), які би надали можливість суду вирізняти їх з-поміж інших однорідних речей, оскільки статтею 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" чітко визначено поняття «тимчасова споруда».

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що саме ФОП ОСОБА_2 розмістив спірні тимчасові споруди, про демонтаж яких заявлено у даному позові, доказом чого є протоколи про адміністративне правопорушення №65 від 04.02.2014р., №141 від 14.02.2014р., котрі були підписані саме відповідачем, та постанови про адміністративне правопорушення №03/84, №03/99 від 13.03.2014р., в яких зазначено про порушення відповідачем правил благоустрою та самовільне зайняття ним частини об'єкта благоустрою (встановлення 26 тимчасових споруд і 3 торгових навісів на вул. Молодіжній, 32-41, у м. Івано-Франківську); постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.05.2014р. у справі №344/4062/14-а, в ході розгляду вказаного адміністративного спору було установлено факт самовільного без відповідних дозволів та оформленої документації розміщення останнім (відповідачем) спірних тимчасових споруд.

Щодо висновку суду першої інстанції про те, що позивачем передчасно подано до господарського суду позов про примусовий порядок знесення самовільно встановлених тимчасових споруд та те, що позивачем обрано не правильний спосіб захисту порушеного права, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

До господарського суду вправі звернутись кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, тобто має значення лише суб'єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч.2 ст.152 ЗК України).

Частини 1 та 3 ст. 212 Земельного кодексу України визначають, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем вірно сформулювано позовні вимоги як вимоги про "звільнення земельної ділянки", "усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою" із зазначенням конкретного способу - шляхом демонтажу тимчасових споруд, що знаходяться за адресою: вул. Молодіжна між будинками №32, №36, №41 в м. Івано-Франківську, та повернення власникові самовільно зайнятої земельної ділянки під вказаними об'єктами.

Крім цього, ст. 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

В порушення наведених процесуально-правових норм, позивачем не надано суду належних доказів в обгрунтування позовних вимог, а тому приймаючи до уваги викладені обставини та ч.3 ст. 16 ЦК України, суд вважає, що в позові слід відмовити.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід скасувати, а апеляційну скаргу задоволити.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Івано-Франківської міської ради задоволити.

2. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 28.07.2015р. у справі № 909/646/15 скасувати. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.

Зобовязати ФОП ОСОБА_2 (76018, м. Івано-Франківськ, с. Микитинці, вул. Квіткова, буд12, код НОМЕР_1) демонтувати за всій рахунок 26 тимчасових споруд та 3 торгові навіси (лотки), що знаходяться за адресою: вул. Молодіжна між будинками №32, №36, №41 в м. Івано-Франківську.

Зобовязати ФОП ОСОБА_2 (76018, м. Івано-Франківськ, с. Микитинці, вул. Квіткова, буд12, код НОМЕР_1) повернути самовільно зайняту земельну ділянку під об'єктами: 26 тимчасових споруд та 3 торгові навіси (лотки), що знаходяться за адресою: вул. Молодіжна між будинками №32, №36, №41 в м. Івано-Франківську, власникові Івано-Франківській раді (вул. Грушевського,21 м. Івано-Франківськ, 76004, код 04054346).

3. Стягнути з ФОП ОСОБА_2 (76018, м. Івано-Франківськ, с. Микитинці, вул. Квіткова, буд 12, код НОМЕР_1) на користь Івано-Франківської ради (вул. Грушевського,21 м. Івано-Франківськ, 76004, код 04054346) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 609,00 грн.

4. Стягнути з ФОП ОСОБА_2 (76018, м. Івано-Франківськ, с. Микитинці, вул. Квіткова, буд 12, код НОМЕР_1) на користь Івано-Франківської ради (вул. Грушевського,21 м. Івано-Франківськ, 76004, код 04054346) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1 218,00 грн.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

6. Справу передати до господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

судді Мирутенко О.Л.

ОСОБА_1