ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.03.16р. Справа № 904/1138/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ЕНЕРГОМЕХКОМПЛЕКТ", м. Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ТЬЮБ", м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором поставки

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, дов. від 22.02.16р.

ОСОБА_3, дов. від 22.02.16р.

від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ЕНЕРГОМЕХКОМПЛЕКТ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ТЬЮБ" про стягнення основного боргу в розмірі 54 000,00грн., пені у розмірі 15 449,92грн., штрафу у розмірі 1 620,00грн., 3% річних у розмірі 1 486,66грн., інфляційних у розмірі 20 736,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №20140293 від 26.11.2014р., укладеного між сторонами, в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, відзив на позов та витребувані судом документи не подав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.21), з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

У судовому засіданні представники позивача заперечували проти відкладення розгляду справи у зв"язку із нез"явленням відповідача, оскільки останній був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно ст.22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи, що відповідач заздалегідь був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи і мав можливість надати документи, витребувані судом, для розгляду справи по суті без його участі, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

15.03.2016р. по даній справі оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.11.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ЕНЕРГОМЕХКОМПЛЕКТ" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ТЬЮБ" (покупець) був укладений договір поставки №20140293, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити, а покупець - прийняти і сплатити продукцію матеріально - технічного призначення (далі - товар), найменування, асортимент, номенклатура, сортамент, кількість якої вказані в специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до договору, що є його невід"ємною частиною.

Відповідно до п.2.1. договору ціна товару визначається в гривнях і вказана у специфікаціях та не включає ПДВ, порядок нарахування якого встановлений Податковим кодексом України. Ціна товару визначається з урахуванням умов поставки (згідно Інкотермс 2000), передбачених відповідною специфікацією до договору (п.2.2. договору).

Пунктом 2.3. договору передбачено, що ціна товару, вказана у додатках, є фіксованою та не підлягає збільшенню.

Згідно п.2.4. договору сума договору складається з сум специфікацій, що є невід'ємною частиною договору.

За п.3.1. договору товар поставляється на умовах, вказаних у специфікаціях до договору, згідно Інкотермс 2000. Товар поставляється партіями в строки, узгоджені сторонами у специфікаціях (п.3.2. договору).

Пунктом 3.4. договору передбачено, що разом з товаром постачальник передає покупцю рахунок-фактуру, товарну накладну, товарно-транспортну накладну (якщо товар поставляється залізничним або автомобільним транспортом), податкову накладну, сертифікат якості виробника, документи, передбачені відповідною специфікацією до договору.

Згідно п.3.8. договору товар передається постачальником покупцю за підписаним сторонами товаросупровідним документом з відміткою покупця про приймання товару.

Відповідно до п.3.9. договору датою поставки товару та датою переходу права власності є дата підписання сторонами акту приймання-передачі або дата, вказана покупцем у товарно-транспортній накладній під час приймання товару.

Договір набирає чинності з моменту фактичного підписання його уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2015р., а в частині не виконаних зобов"язань за договором - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов"язань (п.10.1. договору).

Специфікацією №1 до договору сторони визначили, що: загальна вартість товару складає 54 000,00грн.; умови поставки - "СРТ, склад покупця" (Інкотермс 2000); строк поставки товару - протягом 75 календарних днів з моменту підписання специфікації.

Відповідно до ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов"язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов"язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов"язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

На виконання умов договору згідно специфікації №1 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 54 000,00грн., що підтверджується видатковою накладною №169 від 31.12.2014р. та товарно-транспортною накладною №000000238 від 31.12.2014р., які підписані сторонами без зауважень (а.с.14-16). У товарно-транспортній накладній №000000238 від 31.12.2014р. вказано, що відповідач разом із товаром отримав, зокрема, рахунок на оплату №190 від 29.12.2014р. та податкову накладну №5 від 29.12.2014р.

Відповідно до ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов"язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно п.4.1. договору розрахунки проводяться покупцем шляхом перерахування грошових коштів у розмірі вартості партії товару на рахунок постачальника в порядку і строки, передбачені відповідною специфікацією.

Пунктом 4.3. договору передбачено, що розрахунки за умови попередньої оплати здійснюються за умови надання постачальником до моменту оплати оригіналів рахунку, за умови оплати по факту поставки - оригіналів рахунку та податкової накладної. У випадку надання постачальником оригіналів вказаних документів таким чином, що робить неможливим проведення оплати покупцем у строки, встановлені договором, покупець звільняється від відповідальності за несвоєчасне здійснення платежу.

Покупець має право збільшити строк оплати поставленого товару співрозмірно часу прострочки надання усіх документів (п.4.4. договору).

За специфікацією №1 оплата здійснюється протягом 45 календарних днів на рахунок постачальника з моменту поставки товару та надання.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи умови договору, відповідач повинен був сплатити товар 14.02.2015р.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не виконав взяті на себе зобов"язання з оплати за поставлений товар у відповідності до строку, визначеного у специфікації №1.

Станом на момент розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем за договором поставки №20140293 від 26.11.2014р. згідно специфікації №1 складає 54 000,00грн., що підтверджується матеріалами справи, та підлягає до стягнення.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до приписів статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

За ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

Позивач, посилаючись на п.7.5. договору, просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 15 449,92грн.

Суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.ч.4, 6 ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Оскільки законом у даному випадку не передбачено розмір штрафних санкцій, то застосовуються санкції, передбачені договором.

Відповідно до п.7.5. договору у разі несвоєчасного здійснення розрахунків за договором покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Отже, сторони в договорі не визначили конкретний розмір пені, а обмежили лише її граничний розмір подвійною обліковою ставкою НБУ (не більше подвійної облікової ставки НБУ).

Натомість ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Тобто у законі йдеться про чітко визначений розмір пені, який мають визначити сторони у договорі.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення пені з відповідача відсутні, оскільки конкретний її розмір договором не врегульований.

Згідно п.7.5. договору у випадку порушення строків оплати за товар більше ніж на 20 днів покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 3% від своєчасно несплаченої суми за товар.

Позивач просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 1 620,00грн.

Перевіривши розрахунок позивача, судом встановлено, що штраф нараховано правильно та він підлягає до стягнення.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 15.02.2015р. по 15.01.2016р. у розмірі 1 486,66грн., а також інфляційні за період з лютого по грудень 2015р. у розмірі 20 736,00грн.

Господарський суд, перерахувавши 3% річних за період з 15.02.2015р. по 15.01.2016р., встановив, що вони розраховані правильно та підлягають до стягнення.

Щодо інфляційних, то їх слід нараховувати з місяця, наступного за місяцем, в якому мав бути здійснений платіж (абз.3 п.3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Отже інфляційні з березня по грудень 2015р. складають 17 284,04грн. та підлягають до стягнення. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення інфляційних суд вважає за необхідне відмовити.

У зв'язку із частковим задоволенням позову судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Тьюб" (53201, Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, 56, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ЕНЕРГОМЕХКОМПЛЕКТ" (69001, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 70 в, ) основний борг у розмірі 54 000,00грн. (п"ятдесят чотири тисячі), штраф у розмірі 1 620,00грн. (одна тисяча шістсот двадцять), 3% річних у розмірі 1 486,66грн. (одна тисяча чотириста вісімдесят шість грн. 66коп.), інфляційні у розмірі 17 284,04грн. (сімнадцять тисяч двісті вісімдесят чотири грн. 04коп.) та 1 115,86грн. (одна тисяча сто п"ятнадцять грн. 86коп.) судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 21.03.2016р.

Суддя ОСОБА_4