ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року Справа № 922/5768/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Черкащенка М.М. - головуючого (доповідач),
Вовка І.В., Нєсвєтової Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргудочірнього підприємства "Спеціалізоване управління №619" публічного акціонерного товариства "Південспецбуд"
на постанову та на рішенняХарківського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 року господарського суду Харківської області від 18.12.2015 року
у справі господарського судуХарківської області
за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "С.К.С.М."
додочірнього підприємства "Спеціалізоване управління №619" публічного акціонерного товариства "Південспецбуд"
простягнення 221 146,40 грн.
в засіданні взяли участь представники:

- позивача:Михайлова В.О.
- відповідача:Биков П.В.
ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "С.К.С.М." (далі - ТОВ "Торговий будинок "С.К.С.М.") звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до дочірнього підприємства "Спеціалізоване управління №619" публічного акціонерного товариства "Південспецбуд" (далі - ДП "Спеціалізоване управління №619" ПАТ "Південспецбуд") про стягнення 221 146,40 грн. заборгованості.

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.12.2015 року (суддя Светлічний Ю.В.) позов задоволено. Стягнуто з ДП "Спеціалізоване управління №619" ПАТ "Південспецбуд" на користь ТОВ "Торговий будинок "С.К.С.М." 221146,40 грн. заборгованості та 3317,20 грн. судового збору.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 року (колегія суддів у складі: Хачатрян В.С. - головуючий, судді Ільїн О.В., Черленяк М.І.) рішення місцевого господарського суду від 28.10.2015 року залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, ДП "Спеціалізоване управління №619" ПАТ "Південспецбуд" подало касаційну скаргу, в якій просить постанову Харківського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 року та рішення господарського суду Харківської області від 18.12.2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог, скаржник посилається на те, що судами неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконних судових рішень.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, ПАТ "Південспецбуд" до ТОВ "Торговий будинок "С.К.С.М." було направлено лист №108 від 13.05.2015 року з проханням виготовити споруди взводно опорного пункту.

18.05.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "С.К.С.М." та Дочірнім підприємством "Спеціалізоване управління №619" Публічного акціонерного товариства "Південспецбуд" було підписано та скріплено печатками договір поставки №149 на постачання залізобетонних виробів, який надісланий електронною поштою.

Відповідно до п. 11.1. вказаного договору, документи, що надаються факсом та електронною поштою, мають повну юридичну силу, до моменту обміну оригіналами.

Оригінал договору поставки №149 від 18.05.2015 року був наданий позивачем відповідачу для підписання, проте отриманий підписаним не був.

Також, 18.05.2015 року відповідачем на адресу позивача була надіслана письмова заявка №19 від 18.05.2015 року, з подальшим її уточнення, про поставку йому блоків БП-0.5-17x23 в кількості 16 штук.

На виконання заявки №19 від 18.05.2015 року позивачем був виставлений відповідачу рахунок-фактура №СК-0000464 від 18.05.2015 року на оплату блоків потерни БП-0.5-17x23 у кількості 16 штук.

19.05.2015 року та 20.05.2015 року позивачем був поставлений відповідачу товар: блоки потерни БП-0.5-17x23 у кількості 16 штук за видатковими накладними №СК-003353 від 19.05.2015 року, №СК-0003354 від 19.05.2015 року, №СК-0003371 від 19.05.2015 року, №СК-0003389 від 20.05.2015 року, вказаний товар був повністю оплачений відповідачем у червні 2015 року на підставі рахунку-фактури №СК-0000464 від 18.05.2015 року, виставленого позивачем.

У подальшому, 20.05.2015 року відповідачем на адресу позивача було здійснено другу письмову заявку вих.№15 від 20.05.2015 року на поставку блоків БП-0.5-17x23 в кількості 20 штук та плит покриття ПП-1 в кількості 12 штук.

На виконання цієї заявки: позивачем був виставлений відповідачу рахунок-фактура №СК-0000479 від 21.05.2015 року на оплату блоків потерни БП-0.5-17x23 у кількості 20 штук та плит покриття ПП-1 у кількості 12 штук.

З 21.05.2015 року по 02.06.2015 року позивачем був поставлений відповідачу товар за видатковими накладними №СК-0003439 від 21.05.2015 року, №СК-0003440 від 21.05.2015 року, №СК-0003471 від 22.05.2015 року, №СК-0003517 від 25.05.2015 року, №СК-0003586 від 27.05.2015 року, №СК-0003645 від 29.05.2015 року, №СК-0003675 від 02.06.2015 року. Вказаний товар був частково оплачений відповідачем у червні 2015 року на підставі рахунку-фактури №СК-0000479 від 21.05.2015 року, виставленого позивачем.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що весь замовлений відповідачем за заявками товар, а саме: блоки потерин БП-0.5-17x23 в кількості 36 штук та плити покриття ПП-1 в кількості 12 штук, за замовленням покупця був вивезений від позивача та доставлений відповідачу перевізником - ТОВ "Завод залізобетонних конструкцій "Еталон", що підтверджується товарно-транспортними накладними у кількості 11 штук: №02192 від 19.05.2015 року; №02193 від 19.05.2015 року; №02196 від 19.05.2015 року; №02202 від 20.05.2015 року; №02223 від 21.05.2015 року; №02224 від 21.05.2015 року; №02226 від 22.05.2015 року; №02246 від 25.05.2015 року; №02265 від 27.05.2015 року; №02296 від 29.05.2015 року; №02310 від 02.06.2015 року, які підписані вантажовідправником (позивачем), вантажоодержувачем (відповідачем) та перевізником.

У податкових деклараціях з ПДВ за травень та за червень 2015 року поданих відповідачем до Дзержинської ДПІ відображено операції по отриманню відповідачем від позивача товарів за всіма видатковими накладними у кількості 11 штук на загальну суму 772632,00 грн., крім того ПДВ - 20% у розмірі 154526,40 грн., всього на суму у розмірі 927158,40 грн. та включив до свого податкового кредиту суму ПДВ у розмірі 154526,40 грн.

25.09.2015 року ТОВ "Торговий будинок "С.К.С.М." направило на адресу відповідача вимогу вих.№3/юр від 25.09.2015 року про сплату заборгованості у розмірі 221146,40 грн. за поставлений товар. Вказана вимога про сплату заборгованості була отримана відповідачем 01.10.2015 року, про що свідчить результат пошуку УДППЗ "Укрпошта" відстеження пересилання поштових відправлень, але відповідач на вимогу не відреагував та суму боргу не сплатив, що стало підставою для заявленого позову.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

За змістом ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи приписи зазначених вище статей, суди попередніх інстанцій встановивши на підставі поданих в порядку ст.ст. 33, 34 ГПК України доказів в сукупності, що відповідачем було отримано товар на загальну суму 927158,40 грн. та частково оплачено у розмірі 706012,00 грн., дійшов вірного висновку про неналежне виконання відповідачем своїх зобов"язань щодо оплати вартості отриманого товару, у зв"язку з чим правомірно задовольнив позовні вимоги про стягнення 221146,40 грн. заборгованості.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. У касаційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що господарськими судами дана правильна юридична оцінка обставинам справи, висновки є законними, обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для їх зміни чи скасування.

Щодо доводів скаржника, то вони відхиляються колегією суддів як необґрунтовані та такі, що були спростовані судами попередніх інстанцій із наданням належної юридичної оцінки. Переоцінка доказів не відноситься до повноважень касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу дочірнього підприємства "Спеціалізоване управління №619" публічного акціонерного товариства "Південспецбуд" залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 року та рішення господарського суду Харківської області від 18.12.2015 року у справі №922/5768/15 залишити без змін.

Головуючий, суддя М.М.Черкащенко

Судді І.В.Вовк

Н.М.Нєсвєтова