КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2016 р. Справа№ 910/3395/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від стягувача: не з'явився;

Від боржника: Ковальський С.В.- представник;

Юрко О.Є.-представник;

Від третьої особи: Миронюк О.А.-представник;

Від Департаменту ДВС:Тітова О.Л.-представник;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київпастранс"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.02.2016

за скаргою Комунального підприємства "Київпастранс"

на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

у справі № 910/3395/14 (суддя Морозов С.М.)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Транспорт Групп"

до Комунального підприємства "Київпастранс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівські автобусні заводи" (надалі також - позивач) звернулось до суду з позовом про зобов'язання Комунального підприємства "Київпастранс" (надалі також - відповідач) виконати умови Договору №06/24-08 про закупівлю від 16.12.2008р. та прийняти 11 автобусів (А191F0) і оплатити їх вартість на загальну суму 14 316 500,00 грн.

Під час перебування справи в провадженні позивачем було уточнено позовні вимоги та викладено їх наступним чином: зобов'язати відповідача виконати умови Договору №06/24-08 про закупівлю від 16.12.2008р. та прийняти 15 автобусів (А191F0), оплатити їх вартість на загальну суму 19 522 500,00 грн. та стягнути з відповідача 13 222 311,94 грн. понесених збитків.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.05.2014р. позовні вимоги в справі №910/3395/14 було задоволено частково та зобов'язано Комунальне підприємство "Київпастранс" виконати умови Договору про закупівлю №06/24-08 від 16.12.2008р. та прийняти від Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські автобусні заводи" автобуси (А191F0) в кількості 15 (п'ятнадцять) одиниць, а також стягнуто з Комунального підприємства "Київпастранс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські автобусні заводи" вартість 15 (п'ятнадцяти) одиниць автобусів (А191F0) в розмірі 19 522 500,00 грн., збитки в розмірі 4 880 949,67 грн. та судовий збір в розмірі 73 080,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2014р. виправлено описку, допущену в п. 2 вступної та резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2014р. та п. 2 рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2014р. в справі №910/3395/14.

На виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва видано відповідні накази від 10.06.2014р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2014р. у справі №910/3395/14 здійснено заміну сторони виконавчого провадження - стягувача - з Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські автобусні заводи" () на Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіті Транспорт Груп" ().

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2015р. у справі №910/3395/14 здійснено заміну сторони виконавчого провадження - стягувача - з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Транспорт Груп" () на Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіті Транспорт Групп" ().

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2015р. частково задоволено заяву Комунального підприємства "Київпастранс" про роз'яснення рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2014р. у справі №910/3395/14 та роз'яснено Комунальному підприємству "Київпастранс" резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2014р. у справі №910/3395/14 шляхом зазначення, що згідно умов Договору про закупівлю №06/24-08 від 16.12.2008р., а саме розділу 2, передбачено зустрічне виконання зобов'язань сторін Договору про закупівлю №06/24-08 від 16.12.2008р., а саме продавця та покупця, за якими оплата автобусів (А191F0) в кількості 15 (п'ятнадцять) одиниць на загальну суму в розмірі 19 522 500,00 грн. обумовлена їх попередньою поставкою.

09.12.2015р. до Господарського суду міста Києва надійшла скарга Комунального підприємства "Київпастранс" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.12.2015р. вказану скаргу з доданими до неї матеріалами повернуто без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

17.12.2015р. вказана скарга Комунального підприємства "Київпастранс" на дії органу виконання судових рішень надійшла до суду повторно, відповідно до якої боржник просить суд визнати дії державного виконавця органу виконання судових рішень неправомірними та скасувати постанову про розшук майна боржника від 18.11.2015 та зобов'язати орган виконання судових рішень зупинити ВП №44517273 в рамках зведеного виконавчого провадження ВП №43114186.

Зазначена скарга мотивована тим, що в порушення вимог закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем не було винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, натомість державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника від 18.11.2015р., ВП №44517273 в рамках зведеного провадження ВП №43114186 із зазначенням стягувача ТОВ "Сіті Транспорт Груп" та коду ЄДРПОУ ТОВ "Сіті Транспорт Групп". Зважаючи на те, що в оскаржуваній постанові зазначено дві різні юридичні особи, скаржник просив суд першої інстанції її скасувати. Крім того, на думку скаржника, оскаржувана постанова винесена в порушення ст. 40 закону України "Про виконавче провадження" без виходу державного виконавця за місцезнаходженням боржника та без наявної необхідності розшуку майна боржника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2016 скаргу Комунального підприємства „Київпастранс" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі №910/3395/14 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо зазначення в постанові про розшук майна боржника від 18.11.2015р. ВП №44517273 невірної назви стягувача.

Зобов'язано Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснити виконавчі дії з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.06.2014р. у справі №910/3395/14 передбачені законом України "Про виконавче провадження".

В іншій частині в задоволенні скарги Комунального підприємства "Київпастранс" відмовлено.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу місцевого господарського суду скасувати.

Водночас Комунальним підприємством "Київпастранс" заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, у зв'язку з несвоєчасним отриманням оскаржуваної ухвали.

Відповідно до довідки передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду апеляційну скаргу Комунального підприємства „Київпастранс" у справі №910/3395/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В, суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.02.2016 апеляційну скаргу Комунального підприємства „Київпастранс" поновлено строк на апеляційне оскарження, прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 15.03.2016.

В судовому засіданні 15.03.2016 учасники судового процесу надали свої пояснення по справі, представник ТОВ „Сіті Транспорт Групп", що являється правонаступником ТОВ „Львівські автобусні заводи" в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі.

Як зазначено у пункті 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Відповідно до пункту 3.9.1. вказаної постанови, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 лютого 2013 року № 28 оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, копії ухвали Київського апеляційного господарського суду від 29.02.2016 у справі № 910/3395/14 були надіслані учасникам судового процесу на адреси, зазначені в апеляційній скарзі, що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників стягувача.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 26.08.2014 відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

До системи принципів виконавчого провадження входять: законність, рівність громадян перед законом і органом державної виконавчої служби, недоторканність людини, недоторканність житла, гласність, державна мова провадження, диспозитивність, юридична істина, змагальність, доступність, безпосередність, публічність, оперативність.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ця конституційна вимога повністю стосується органів державної виконавчої влади та їх посадових осіб - державних виконавців - і знайшла своє відображення у Законі „Про виконавче провадження".

У відповідності до частини 1 статті 6 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

20.03.2015 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження з ТОВ „Львівські автобусні заводи" на ТОВ „Сіті Транспорт Груп", однак, в порушення вимог статті 8 Закону України „Про виконавче провадження" постанова про заміну сторони виконавчого провадження з ТОВ „Сіті Транспорт Груп" на ТОВ „Сіті Транспорт Групп" не виносилась.

18.11.2015 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було винесено постанову про розшук майна боржника за виконавчим провадженням ВП № 44517273, в рамках зведеного виконавчого провадження ВП № 43114186, із зазначенням стягувача ТОВ „Сіті Транспорт Груп" та коду ЄДРПОУ ТОВ „Сіті Транспорт Групп".

Згідно з частиною 1 статті 90 Цивільного кодексу України, юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму.

Найменування юридичної особи є одним з необхідних засобів їх індивідуалізації, що дозволяє відрізнити одне з них від іншого.

Частиною 5 статті 90 Цивільного кодексу України, визначено, що юридична особа не має права використовувати найменування іншої юридичної особи.

Код ЄДРПОУ - унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України.

Код ЄДРПОУ зберігається за суб'єктом, якому він присвоєний, протягом усього періоду його існування і є єдиним. Він є обов'язковим для використання в усіх видах звітних та облікових документів суб'єкта господарювання і зазначається на його печатках та штампах. У всіх документах - адміністративних, фінансових чи інших, де фігурує підприємство (організація), обов'язково вказується ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ.

Відповідно до абзацу ґ підпункту 1.5.1 пункту 1.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 постанова як окремий документ затверджується начальником відділу або його заступником та скріплюються печаткою.

Проте, постанова про розшук майна боржника від 18.11.2015 не затверджена ані начальником відділу, ані його заступником.

Також не відповідає дійсності розмір стягнення за зведеним виконавчим провадженням, оскільки, залишок боргу по зведеному виконавчому провадженню ВП № 43114186 станом на 30.11.2015 складає 24 995 352,27 грн., а не 25 091 053,48 грн., як зазначено в постанові про арешт коштів боржника.

Згідно з статтею 40 Закону України „Про виконавче провадження" постанову про розшук транспортного засобу боржника державний виконавець виносить у разі необхідності такого розшуку. В частині 2 пункту 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зазначено, що організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника. Пунктом 4.1.1 Інструкції встановлено порядок, при якому у разі виконання рішень про стягнення коштів з юридичних осіб державний виконавець перевіряє наявність майна боржника за даними балансу. Копію балансу державний виконавець може отримати безпосередньо у боржника або у відповідних державних органів.

18.11.2015 державним виконавцем, в порушення вимог Інструкції та Закону, без виходу за місцезнаходженням боржника, без належної перевірки отриманої від УДАІ ГУ МВС України в м. Києві інформації щодо її відповідності фактичним даним шляхом перевірки за даними балансу ні у самого Скаржника, ні у відповідних державних органах, т.ч. без явної необхідності розшуку майна боржника державним виконавцем було оголошено в розшук транспортні засоби.

Враховуючи вище викладене колегія суддів приходить до висновку, що постанова про розшук майна боржника винесена з порушенням вимог чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з частиною 2 статті 20 Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Пунктом 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 визначено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведене, а також проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи та заслухавши пояснення учасників судового процесу, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку про скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 09.02.2016 у даній справі та задоволенню апеляційної скарги Комунального підприємства „Київпастранс".

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства „Київпастранс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.02.2016 у справі № 910/3395/14 задовольнити.

2. Скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.02.2016 у справі № 910/3395/14.

3. Прийняти нове рішення, яким визнати оскаржувані дії старшого державного виконавця Кошкера І.А. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України неправомірними. Скасувати Постанову про розшук майна боржника, винесену 18.11.2015 старшим державним виконавцем Кошкером І.А. Відділу примусового виконання рішень Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Зобов'язати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкера І.А. зупинити ВП №44517273, в рамках зведеного виконавчого провадження ВП № 43114186.

4.Матеріали справи № 910/3395/14 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко