РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2016Справа № 910/31707/15

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Бурді А.Ю., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Хардекс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід відбудова",

Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна"

про стягнення 314 935, 77 грн.

за участю представників:

від позивача:Власенко В.П.- представник за довіреністю № 63/12/15 від 09.12.2015 р.
від відповідача -1:Крекотень В.О.- представник за довіреністю б/н від 15.01.2016
від відповідача -2:Малиновська В.А. - представник за довіреністю б/н від 01.03.2016

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Хардекс" (далі - ТОВ "Хардекс") до Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід відбудова" (ТОВ "Схід відбудова", відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" (ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна", відповідач-2) про стягнення 314 935, 77 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення ТОВ "Практікер Україна", правонаступником якого є відповідач-1 - ТОВ "Схід відбудова" зобов'язань за договором купівлі-продажу № 0058/01BD2006 від 05.12.2006 р. щодо своєчасної оплати поставленого товару, внаслідок чого у ТОВ "Схід відбудова", а також в силу поруки, передбаченої додатковою угодою № 1 від 24.03.2015 р. до вказаного договору - у ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна", утворилась заборгованість.

У позові ТОВ "Хардекс" просить суд стягнути солідарно з ТОВ "Схід відбудова" та ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" заборгованість у сумі 314 935, 77 грн., яка складається з основного боргу у сумі 224 095,78 грн., інфляційної складової боргу у сумі 85 240,67 грн. та 3 % річних у сумі 5 599,32 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача-1 - ТОВ "Схід відбудова" позовні вимоги визнав частково, а представник відповідача-2 - ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" проти позовних вимог заперечив. Відповідачі зазначили, що зобов'язання з солідарного стягнення заборгованості з поручителя - відповідача-2 відсутнє, оскільки порука згідно з частиною 4 ст. 559 ЦК України припинилась в силу закону. Просили відмовити у задоволенні позову з цих підстав.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

05.12.2006 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хардекс" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Практікер Україна", правонаступником якого є ТОВ "Схід відбудова" (покупець, відповідач-1) був укладений договір купівлі-продажу (національний) № 0058/01BD2006 (далі - договір).

На виконання цього договору, 05.12.2006 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хардекс" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Практікер Україна", правонаступником якого є ТОВ "Схід відбудова", (покупець) був укладений договір про умови № 005824 (далі - договір про умови).

Умови цього договору та всіх додатків до нього регулюють ділові відносини між покупцем та постачальником (п. 1 договору).

Відповідно до п. 9.1 договору додатки до цього договору, зокрема, договір про умови та загальні умови поставки та надання послуг, вважаються невід'ємними частинами даного договору купівлі-продажу.

Як встановлено судом, сторонами були погоджені також загальні умови поставки та надання послуг № 0058/03BD2006 від 05.12.2006 року (далі - загальні умови).

Пунктом 1.1 загальних умов встановлено, що ці загальні умови поставки та надання послуг регулюють спеціальні умови поставок товарів постачальником та надання послуг постачальнику з боку відповідача-1 на основі договору купівлі-продажу та договору про умови, укладеного між сторонами, і є невід'ємною частиною договору купівлі-продажу.

Згідно з п. 3.1 договору поставки здійснюються до місця прийняття товарів за рахунок постачальника на умовах DDP (доставлено, мито сплачено).

Кількість, строки та місце поставок будуть визначені згідно з даною угодою у замовленні, яке оформлюється покупцем у текстовому редакторі і надсилається постачальнику (п. 2.3 загальних умов ).

Відповідно до п. 3.1 загальних умов замовлення виконуються у зазначений у замовленні строк поставки. Поставки частинами може здійснюватись лише зі згоди покупця. Строк поставки відраховується з дати замовлення.

Згідно з п. 3.7 загальних умов замовлення вважається виконаним, коли постачальник поставив у визначений магазин замовлені товари, а також було встановлено, що поставка відповідає усім досягнутим домовленостям, угоді та логістичній системі покупця. Постачальник повинен поставити замовлені товари у вказаний у замовленні магазин. Поставка товарів здійснюється до пункту прийняття товару магазином.

Пунктом 5.1 загальних умов передбачено, що строк оплати визначається згідно зі ст. 4 договору про умови і залежно від того, яка з цих подій сталась пізніше, відраховується або з дня передачі товарів за даною угодою, або з дня отримання всіх необхідних документів щодо поставленого товару головним офісом покупця.

Відповідно до п. 4 договору про умови строк платежу дійсний з надходження товарів/рахунку протягом 80 днів.

У судовому засіданні встановлено, що позивач на виконання умов вказаного договору за період з 01.07.2014 р. по 30.03.2015 р. поставив відповідачу-1 товар, передбачений умовами договору купівлі-продажу у кількості, в асортименті та по визначених сторонами цінах, що підтверджується видатковими накладними, товаротранспортними накладними за вказаний період.

Разом з тим, відповідач-1 взяті на себе зобов'язання щодо оплати вартості поставленого товару виконав неналежним чином, сплатив частково - в сумі 330 286,45 грн., у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у сумі 278 627,13 грн., про що свідчить акт звірки взаємних розрахунків від 30.03.2015 р.

За приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами згідно зі ст. 629 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням зазначених приписів закону у відповідача-1 (покупця) - ТОВ "Схід відбудова" виник обов'язок по оплаті вказаної вартості поставлених товарів на суму 278 627,13 грн.

Водночас, судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором купівлі-продажу, 24.03.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хардекс" (постачальник), Товариством з обмеженою відповідальністю "Практікер Україна", правонаступником якого є ТОВ "Схід відбудова", (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" (новий покупець) була укладена додаткова угода № 1 до договору купівлі-продажу (далі - додаткова угода-1), відповідно до якої сторони вирішили замінити одну із сторін в зобов'язанні по основному договору № 005811 від 05.12.2006 р. та всі права та обов'язки за цим договором перейшли від покупця (ТОВ "Практікер Україна") до нового покупця - ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна", починаючи з 24.03.2015 р.

З указаної додаткової угоди-1 вбачається, що з метою фіксації суми зобов'язань, яка утворилась на момент укладання цієї додаткової угоди, покупець (відповідач-1) та постачальник (позивач) укладають акт звірки взаєморозрахунків (п. 4).

Згідно з п. 5 додаткової угоди-1 сплата зобов'язань покупцем, які виникли за договором, в якому відбувається заміна сторони, включаючи зобов'язання, визначені п. 4 цієї угоди, здійснюється покупцем (відповідач-1) до їх повного виконання. При цьому новий покупець (відповідач-2) поручається за виконання покупцем визначених зобов'язань. У разі невиконання покупцем визначених зобов'язань, покупець та новий покупець несуть солідарну відповідальність за їх виконання. Всі взаємовідносини між покупцем та новим покупцем стосовно даного договору регулюються окремою угодою між ними.

Виходячи з умов основної і додаткової угод та змісту відносин, що склались між сторонами, суд приходить до висновку, що відповідач-1 (ТОВ "Схід відбудова") виступив боржником за основним зобов'язанням (поставки), а відповідач-2 (ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна") - поручителем. Отже, спірні відносини регулюються параграфом 3 глави 49 ЦК України (порука).

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки на підставі п. 2 ст. 554 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання укладеної між сторонами додаткової угоди-1 (договору поруки), відповідачем-2 - ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" у період з 07.04.2015 р. по 30.09.2015 р. було оплачено поставлений відповідачу-1 товар на загальну суму 54 531,35 грн., шо підтверджується банківською випискою з рахунку позивача, внаслідок чого неоплаченим залишився товар на загальну суму 224 095,78 грн. (за видатковими накладними №№ РН-0008793 від 10.09.2014 р., РН-0008795 від 10.09.2014 р., РН-0009120 від 19.09.2014 р., РН-0009313 від 25.09.2014 р., РН-0009320 від 25.09.2014 р., РН-0009730 від 08.10.2014 р., РН-0009748 від 08.10.2014 р., РН-00010416 від 28.10.2014 р., РН-00010703 від 05.11.2014 р., РН-00010798 від 07.11.2014 р., РН-00010849 від 10.11.2014 р., РН-00010958 від 12.11.2014 р., РН-00011337 від 21.11.2014 р., РН-00011491 від 26.11.2014 р.).

У подальшому поручитель перестав сплачувати кредитору (позивачу) заборгованість у зв'язку з чим, 09.12.2015 р. позивач звернувся до поручителя (відповідача-2) з вимогою № 62/12/15 про сплату заборгованості за договором купівлі-продажу у сумі 224 095,78 грн. Вказана вимога були залишена відповідачем-2 без відповіді, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про солідарне стягнення з ТОВ "Схід відбудова" (боржника) та ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" (поручителя) вказаної заборгованості.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення заборгованості з відповідача-2 - ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна", суд дійшов висновку, що дія поруки припинилась з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ч. 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як встановлено судом, у додатковій угоді від 24.03.2015 р., що містить умову про поруку, сторони не визначили строку дії цієї поруки, отже, мають застосовуватися приписи зазначеної статті в тій частині, відповідно до якої порука припиняється у разі, якщо кредитор протягом 6 місяців не пред'явить вимоги до поручителя від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Судом встановлено, що відповідно до п. 4 договору про умови строк платежу дійсний протягом 80 днів з надходження товарів/рахунку (з 01.01.2013 р.).

Як вбачається за матеріалів справи, остання партія товару надійшла до ТОВ "Практікер Україна" (ТОВ "Схід відбудова") 26.11.2014 р. (видаткова накладна РН-00011491 від 26.11.2014 р.), отже, враховуючи п. 4 договору про умови, строк зобов'язання по оплаті останньої поставки товару закінчився 14.02.2015 р. Таким чином, зважаючи на 6-ти місячний строк, передбачений законом, порука відповідача-2 припинилась 15.08.2015 р. (з 15.02.2015 р.), оскільки кредитор не звернувся до поручителя протягом цього часу з вимогою про виконання основного зобов'язання. У матеріалах справи міститься вимога до відповідача-2 про сплату заборгованості, однак, ця вимога була заявлена поза межами 6-ти місячного строку.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Законодавець передбачив додаткові підстави припинення поруки, а саме - правила обмежувальних строків (шестимісячного), які вступають в дію, відповідно, лише у разі, якщо договором поруки не встановлено строк дії поруки, а основним договором не визначено строк виконання основного зобов'язання. Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Як зазначив Верховний Суд України від 17.09.2014 р. у постановах по справах № 6-6цс14-1, № 6-53цс14, а також в Аналізі про застосування судами законодавства, яке регулює поруку, як вид забезпечення виконання зобов'язання, від 01.02.2015 р., з огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань, застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти, як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Таким чином, оскільки ТОВ "Хардекс" протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явило вимоги до поручителя - ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна", суд приходить до висновку, що порука у відповідача-2 перед позивачем за основним зобов'язанням (договором купівлі-продажу) є припиненою, а відтак - позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості з відповідача-2 задоволенню не підлягають.

Доводи позивача про те, що строк поруки, не визначений договором, має обраховуватись з дня здійснення відповідачем часткової оплати товару, тобто з 30.09.2015 р. та протягом 6-ти місяців суд відхиляє, оскільки така позиція не містить правового обгрунтування.

При цьому суд зазначає, що посилання позивача на переривання строку дії поруки на підставі ст. 264 ЦК України, якими врегульовано відновлення строку позовної давності в разі визнання боржником боргу або вчинення ним таких дій, є необгрунтованими, оскільки строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Отже, оскільки відповідачем-1 - ТОВ "Схід відбудова" доказів належної оплати заборгованості суду не надано, а порука відповідача-2 припинилась, суд приходить до висновку, що з відповідача-1 підлягає стягненню заборгованість у сумі 224 095,78 грн.

Що стосується заявлених до стягнення інфляційної складової боргу у сумі 85 240,67 грн. та 3 % річних у сумі 5 599,32 грн. за період з 15.02.2015 р. по 15.12.2015 р. суд, що вказанані вимоги заявлені правомірно.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Провівши перерахунок заявленої до стягнення суми матеріальних втрат, суд дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги є обгрунтованими та з відповідача-1 - ТОВ "Схід відбудова" на користь позивача підлягає стягненню інфляційна складова боргу у сумі 85 240,67 грн. та 3 % річних у сумі 5 599,32 грн. за період з 15.02.2015 р. по 15.12.2015 р., тобто у сумах, яких просить позивач.

При цьому суд зазначає, що оскільки порука відповідача-2 перед позивачем припинилась за основним зобов'язанням, то і солідарна відповідальність щодо стягнення з ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" матеріальних втрат в даному випадку не застосовується.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, які складаються із судового збору в сумі 4 724,04 грн. та вартості витрат на оплату правової допомоги в сумі 8 000,00 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 44 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

В обґрунтування своїх вимог у даній частині ТОВ «Хардекс» подало господарському суду лише договір від 02.12.2014 р. про надання юридичних послуг, укладений між ТОВ "Хардекс" та ТОВ "Дебет і Кредит" № 1202/1, на виконання якого була видана довіреність на представництво інтересів позивача юристом ТОВ "Дебет і Кредит" Власенком В.П. При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які документи (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, посвідчення адвоката, тощо), які б підтверджували, що Власенко В.П. є адвокатом, у розумінні ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» чого не заперечував і представник позивача.

Отже, у стягненні витрат на правову допомогу у розмірі 8 000,00 грн. позивачеві слід відмовити, а розподілу підлягає лише сплата судового збору, який відповідно до ст. 49 ГПК України покладає на відповідача-1 - ТОВ "Схід відбудова", оскільки у позовних вимогах до відповідача-2 - ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32-34, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Хардекс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід відбудова", Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" про стягнення 314 935, 77 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід відбудова" (87547, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. 50 років СРСР, буд. 61, ідентифікаційний код 33938302), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хардекс" (02660, м. Київ, вул. Колекторна, 3А, ідентифікаційний код 33598178 ) основну заборгованість у сумі 224 095 (двісті двадцять чотири тисячі дев'яносто п'ять) грн. 78 коп., інфляційні втрати у сумі 85 240 (вісімдесят п'ять тисяч двісті сорок) грн. 67 коп., 3 % річних у сумі 5 599 (п'ять тисяч п'ятсот дев'яносто дев'ять) грн. 32 коп.

У позовних вимогах до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід відбудова" (87547, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. 50 років СРСР, буд. 61, ідентифікаційний код 33938302), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хардекс" (02660, м. Київ, вул. Колекторна, 3А, ідентифікаційний код 33598178 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 4 724 (чотири тисячі сімсот двадцять чотири) грн. 04 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 10 березня 2016 року.

Повний текст рішення підписаний 15 березня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя К.І. Головіна