РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016Справа №910/2096/16

Суддя господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП ЛІЗИНГ» до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «НОВА» про стягнення 1 215, 22 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Шагін О.В. (довіреність № 003/01 від 04.01.2016);

відповідача: не з'явилися,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НОВА" (далі по тексту - відповідач) про стягнення 1 215, 22 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв'язку з припиненням дії договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу від 24.02.2015 № 915, відповідач зобов'язаний повернути позивачу 65% суми страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії договору з вирахуванням фактичних виплат за договором.

За таких обставин, позивач просив суд задовольнити позов, стягнувши з відповідача на користь позивача 1 164, 45 грн - суми страхового платежу, що підлягає поверненню за період, що залишився до закінчення дії договору, 17, 23 грн - 3% річних, 33, 54 грн - інфляційних втрат, 1 378, 00 грн - судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2016 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 29.02.2016.

У судовому засіданні 29.02.2016 судом оголошено ухвалу про відкладення розгляду справи на 14.03.2016.

У судове засідання, призначене на 14.03.2016 представник позивача з'явився, подав до суду додаткові документи на виконання вимог ухвал від 10.02.2016 та 29.02.2016, а також надав пояснення по суті заявлених позовних вимог.

Ухвали у даній справі надсилалися сторонам на їх адреси місцезнаходжень, які відповідають відомостям, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а відтак, в силу ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, сторони вважаються повідомлені про дату, час і місце належним чином.

Крім того, в матеріалах справи містяться повідомлення про вручення, зокрема, представникові відповідача поштових відправлень суду завчасно.

Однак, відповідач у жодне судове засідання свого повноважного представника не направив, обґрунтованих письмових пояснень із зазначенням поважних причин неявки його представника у судові засідання до суду не подав, правом, наданим ст. 59 ГПК України, не скористався, відзиву на позов від останнього до суду не надійшло, а тому, відповідно до положень ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 14.03.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, заслухавши повноважного представника позивача, судом встановлено таке.

24.02.2015 між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «НОВА», як страховиком, та товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг», як страхувальником, був укладений договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземного транспортного засобу № 915 (далі по тексту - договір), предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону та пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованими транспортним засобом (ТЗ) та додатковими обладнаннями до них; відшкодуванням страхувальником та/або експлуатантом заподіяної ним шкоди життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок експлуатації застрахованого ТЗ; життям, здоров'ям і працездатністю застрахованих осіб (частина 2 розділу 2 договору).

Відповідно до пункту 2 розділу 1 договору строк сплати страхового платежу в розмірі 6 592, 58 грн до 23.06.2015, період дії договору з 07.06.2015 по 06.09.2015.

Згідно з пунктом 12.2 розділу 2 договору якщо інше не зазначено в розділі 1 договору, останній набирає чинності з моменту підписання, а в частині зобов'язань страховика діє протягом проміжків часу, зазначених у розділі 1 договору як «періоди дії договору», за умови сплати страхувальником сум страхових платежів у терміни, зазначені у розділі 1 договору.

Дію договору може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика (пункт 12.4 розділу 2 договору)

Відповідно до пп.12.4.1 розділу 2 договору у разі дострокового припинення дії договору на вимогу страхувальника, страховик повертає йому 65% суми страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії договору, з вирахуванням фактичних виплат за цим договором. Якщо вимога страхувальника обумовлена порушенням страховиком умов договору, останній повертає страхувальнику сплачені ним страхові платежі повністю.

Згідно з п.12.5 розділу 2 договору про намір достроково припинити дію договору будь-яка сторона зобов'язана письмово повідомити іншу не пізніше ніж за 30 робочих днів до дати припинення, якщо сторони не дійшли згоди про інше.

Додатком №1 до договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземного транспортного засобу № 915 від 24.02.2015 сторони узгодили перелік наземних транспортних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем 08.06.2015 здійснено страховий платіж у розмірі 6 592, 58 грн, який було зараховано на підставі рахунку-фактури від 03.06.2015 № 1206.

26.06.2015 позивачем на адресу відповідача був направлений лист від 25.06.2015 № 2019/06 про припинення дії договору, а також про повернення суми страхового платежу. Вказане підтверджується описом вкладення у цінний лист від 26.06.2015. Зазначений лист отриманий відповідачем 01.07.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого засвідчена належним чином та міститься у матеріалах справи.

Спір між сторонами даної справи виник в результаті того, як зазначає позивач, що відповідно до пп. 12.4.1 відповідач зобов'язаний повернути 65% суми страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії договору з вирахуванням фактичних виплат. За таких підстав, позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» суму страхового платежу в розмірі 1 164, 45 грн.

З огляду на те, що відповідач не виконав умови договору у встановлений строк, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами про стягнення з відповідача 1 164, 45 грн - суми страхового платежу, що підлягає поверненню за період, що залишився до закінчення дії договору, 17, 23 грн - 3% річних, 33, 54 грн - інфляційних втрат.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, з урахуванням такого.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 354 Цивільного кодексу України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України «Про страхування» визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Згідно з ч.1 ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем здійснено страховий платіж у розмірі 6 592, 58 грн, який було зараховано на підставі рахунку-фактури від 03.06.2015 № 1206.

26.06.2015 позивачем на адресу відповідача був направлений лист від 25.06.2015 № 2019/06 про припинення дії договору, а також про повернення суми страхового платежу. Вказане підтверджується описом вкладення у цінний лист від 26.06.2015. Зазначений лист отриманий відповідачем 01.07.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно з п. 12.5 розділу 2 договору про намір достроково припинити дію договору будь-яка сторона зобов'язана письмово повідомити іншу не пізніше ніж за 30 робочих днів до дати припинення, якщо сторони не дійшли згоди про інше.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що договір припинив свою дію 12.08.2015.

Відповідно до пп. 12.4.1 розділу 2 договору у разі дострокового припинення дії договору на вимогу страхувальника, страховик повертає йому 65% суми страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії договору, з вирахуванням фактичних виплат за цим договором.

Суд, перевіривши розрахунок суми страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії договору з 13.08.2015 по 06.09.2015, у розмірі 1 164, 45 грн, наданий позивачем, зазначає, що останнім вірно визначена сума страхового платежу, що підлягає до стягнення з відповідача на підставі пп. 12.4.1 розділу 2 договору.

Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати відповідачем 65% суми страхового відшкодування за період, що залишився до закінчення дії договору, в розмірі 1 164, 45 грн, а тому позовні вимоги щодо стягнення 65% суми страхового відшкодування за період, що залишився до закінчення дії договору, у розмірі 1 164, 45 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивач, керуючись статтею 625 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача на свою користь позивача 17, 23 грн - 3% річних, 33, 54 грн - інфляційних втрат.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд визнав розрахунки позивача обґрунтованими та арифметично вірними, а тому підлягають стягненню.

Таким чином, заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 1 164, 45 грн - суми страхового платежу, що підлягає поверненню за період, що залишився до закінчення дії договору, 17, 23 грн - 3% річних, 33, 54 грн - інфляційних втрат підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49 ст.ст. 82-85, 121 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «НОВА» (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, будинок 11, ідентифікаційний код 31241449, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, будинок 43; ідентифікаційний код 35912126, на будь-який його рахунок, виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) суму страхового платежу, що підлягає поверненню за період, що залишився до закінчення дії договору у розмірі 1 164 (одну тисячу сто шістдесят чотири) гривні 45 копійок, 3% річних у розмірі 17 (сімнадцять) гривень 23 копійки, інфляційні втрати в сумі 33 (тридцять три) гривні 54 копійки, що разом становить суму 1 215 (одна тисяча двісті п'ятнадцять) гривень 22 копійки; судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17 березня 2016 року.

Суддя Я.А. Карабань