ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2016 р.Справа № 916/3330/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів С.В.Таран, В.Б. Туренко,

при секретарі судового засідання - А.В.Земляк,

за участю представників сторін:

від позивача: А.І.Павлишин,

від відповідача: не з'явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду Одеської області від 21.09.2015р.

у справі № 916/3330/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Центр пакування та дизайну"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 338641,19 грн.,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Центр пакування та дизайну" звернулося з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у сумі 338641,19 грн. Позов мотивований тим, що відповідач не виконав свої зобов'язання за укладеним між первісним кредитором ТОВ "Центр пакування та дизайну" та відповідачем договором поставки №29-Г від 22.03.2010р. щодо своєчасної та повної оплати отриманого товару, внаслідок чого має борг у сумі 194 062,61грн., а тому повинен сплатити не лише зазначену суму боргу, а також 53 625,08 грн. - пені, 87189,22 - інфляційні витрати, 3 764,28 грн. -3% річних, а також відшкодувати понесені судові витрати на сплату судового збору за подання позову. Право на звернення з відповідним позовом позивач обґрунтував тим, що між первісним кредитором ТОВ "Центр пакування та дизайну" та новим кредитором ТОВ "Торговий дім "Центр пакування та дизайну" 12.04.2014р. було укладено договір про уступку права вимоги №12-14 щодо надання права позивачу вимагати суму боргу за договором поставки №29-Г від 22.03.2010р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 21.09.2015 р. позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Центр пакування та дизайну" 194 062, 61 грн. - заборгованості, 111,65 грн. - 3% річних та 6 772,85 грн. витрати по сплаті судового збору, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач не виконав свої зобов'язання за укладеним між сторонами у справі договором поставки №29-Г від 22.03.2010р. щодо своєчасної та повної оплати отриманого товару, внаслідок чого має борг у сумі 194 062,61 грн., а тому повинен сплатити позивачу не лише зазначену суму боргу, а також 111,65 грн. - 3% річних та 6 772,85 грн. витрати по сплаті судового збору.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог в частині стягнення пені, місцевий суд виходив з того, що оскільки договір припинив свою дію, позивач позбавлений права нараховувати відповідачу пеню.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог в частині стягнення інфляційних витрат, місцевий суд виходив з того, що позивач не вірно зазначив періоди, в яких існувала заборгованість, до того ж дійсний період існування заборгованості становить менше місяця.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення 3% річних частково, суд виходив з того, що вимога позивача щодо сплати боргу була заявлена відповідачу лише 16.07.2015р., в якій зазначено, що відповідач борг повинен сплатити протягом 3-х днів з моменту отримання листа, а лист відповідач отримав лише 01.08.2015р., а тому, відповідно до приписів закону, прострочення виконання зобов'язання відповідача зі сплати боргу виникло лише з 05.08.2015р., отже періодом прострочки є 05.08.2015 - 11.08.2015р. (дата заявлення позову).

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, в позові відмовити, посилаючись на те, що договір поставки №29-Г від 22.03.2010р. припинив свою дію з 01.01.2012р., а тому у відповідача відсутні підстави для стягнення боргу на підставі договору про уступку права вимоги від 12.04.2014р. №12-14. Скаржник також вказав на те, що суд розглянув справу за відсутністю представника відповідача, який не був повідомлений належним чином про розгляд даної справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача заперечував проти доводів викладених в ній та просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Між ТОВ "Центр пакування та дизайну" (далі-Постачальник) та ФОП ОСОБА_2 (далі-Покупець) 22.03.2010р. укладено договір поставки №29-Г, відповідно до п.1.2. договору Постачальник зобов'язується поставити та передати у власність Покупця товар згідно із Специфікацією на умовах цього договору в асортименті та кількості, як зазначено у заявці, а Покупець зобов'язується прийняти та своєчасно здійснити оплату товару (а.с.12-14).

Згідно з п.1.3. договору ціна одиниці товару для кожної партії є договірною, погоджується сторонами в заявці та є фіксованою для даної партії, встановлюється в національній валюті України і не підлягає зміні в односторонньому порядку. Постачальник має право в односторонньому порядку змінювати ціну на наступну партію товару з повідомленням про це за 10 календарних днів.

Ціна кожної партії товару вказується в накладній, яка є невід'ємною частиною даного договору (п.1.4 договору).

Відповідно до п.п.2.1.та 2.2. договору постачальник планує виробництво товару в період з 20-го до останнього числа місяця на наступний місяць на підставі письмової заявки покупця. Чергова партія товару підлягає поставці покупцю в строк, вказаний в заявці. Заявка повинна подаватися не раніше ніж за 14 календарних днів до строку поставки. Постачальник узгоджує на заявці строк поставки товару та направляє її по факсу чи електронній пошті.

Пунктом 2.6. договору сторони передбачили, що товар вважається відвантаженим покупцю і отриманим ним з моменту підписання його представником накладної. Повноваження представника повинні бути перераховані в довіреності, оформленій у відповідності до діючого законодавства України. З цього моменту здійснюється передача права власності покупцю.

Повна оплата покупцем поставленого товару здійснюється за кожну окрему партію товару в порядку 100 % передплати за 5 (п'ять) календарних днів до запланованого строку відвантаження на підставі рахунків-фактур, які можуть бути відправлені постачальником на факс або електронну пошту покупця ( п. 4.2. договору).

Згідно з п. 5.1. договору у випадку порушення умов договору (в частині строків відвантаження або оплати відвантаженого товару) винна сторона оплачує неустойку в вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент порушення від вартості величини порушеного зобов'язання (несплаченої суми або недопоставленого товару) за кожний день прострочи.

Відповідно до п.10.1. договору він вступає в дію миттєво після його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2010р., а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами всіх обов'язків по договору.

Зміни та доповнення умов договору можуть бути здійснені лише шляхом підписання додаткових угод, після чого такі угоди є невід'ємною частиною даного договору (а.с.9.1 договору).

Продовження строку дії договору здійснюється за згодою сторін шляхом підписання обома сторонами відповідної угоди у строк не пізніше ніж за 15 днів до завершення строку дії, вказаного у п.п.10.1. договору (п.10.2.договору).

На виконання п. 1.2. договору поставки між постачальником та покупцем у період з 22.03.2010р. по 01.09.2010р. було узгоджено та підписано наступні специфікації до договору:

-специфікація №1 від 22.03.2010р.

-специфікація №2 від 29.03.2010р.

-специфікація №3 від 14.04.2010р.

-специфікація №4 від 01.06.2010р.

-специфікація №5 від 25.06.2010р.

-специфікація №6 від 01.09.2010р. (а.с.15-21).

14.12.2010 р. сторони підписали угоду про продовження строку дії договору до 31.12.2011р. (а.с.22).

В подальшому 27.09.2012р. сторони уклали додаткову угоду №01, якою внесли зміни до договору поставки, а саме, доповнили п.4.3. до договору, яким передбачили, що за проханням покупця може бути надано товарний кредит на суму не більше 63 000 грн. на строк не більше 15 днів (а.с.23).

На підставі видаткових накладних №№ РН-0000600 від 16.07.2013р., РН-0000644 від 30.07.2013р., РН-0000733 від 02.09.2013р., РН-0001059 від 12.12.2013р. покупцю постачальником було поставлено товар, який було прийнято покупцем (а.с.24,25,26,27).

Відповідно до акту звірки взаєморозрахунків від 20.08.2013, який підписаний сторонами та скріплений печатками, за період з 01.07.2013р. по 20.08.2013р. відповідач має заборгованість в сумі 232 568,61 грн. (а.с.28).

Відповідно до акту звірки взаєморозрахунків від 13.12.2013р., який підписаний сторонами та скріплений печатками, за період з 01.10.2013р. по 13.12.2013р. у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 251302, 55 грн. (а.с.29).

Позивач при зверненні з позовом зазначив, що постачальник на протязі 2012-2013р.р. здійснював постачання продукції відповідачу, за яку він сплатив не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 13.12.2013р. у відповідача виникла заборгованість в сумі 232 568,61 грн. Позивач також зазначив, що 12.04.2014р. між ТОВ "Центр пакування та дизайну" (Первісний кредитор) та ТОВ "ТД "Центр пакування та дизайну" (Новий кредитор) було укладено договір про уступку права вимоги, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає Новому кредитору належне йому право вимоги суми заборгованості у розмірі 202 568,61 грн. за договором №29-Г від 22.03.2010р. (основний договір), укладеному між Первісним кредитором та ФОП ОСОБА_2, а Новий кредитор вказане право вимоги приймає (а.с.30-31). В свою чергу, ТОВ "Центр пакування та дизайну" листом за вих. №0367 від 12.04.2014р. повідомив ФОП ОСОБА_2 на його адресу, яка міститься в ЄДРПФОПУ, про переуступлення права вимоги суми заборгованості у сумі 202 568,61 грн. за договором №29-Г від 22.03.2010р. новому кредитору - ТОВ "ТД "Центр пакування та дизайну" (а.с.32). В свою чергу, відповідач повну вартість отриманого товару не сплатив та має перед позивачем заборгованість в сумі 194 062,61 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

В силу ст.193 ГК України, ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 516 ЦК України встановлено, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно зі ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Стаття 518 ЦК України передбачено, що боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Матеріали справи свідчать про те, що первісний кредитор передав новому кредитору разом із листом вих. №0368 від 12.04.2014р. документи, які підтверджують наявність боргу ФОП ОСОБА_2 перед постачальником. При цьому постачальник листом повідомив відповідача про уступку права вимоги боргу позивачу. Разом з листом на адресу позивача було направлено копію договору від 12.04.2014р. №29-Г, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення відповідачу поштового відправлення (а.с.37).

Відповідач щодо заміни кредитора та суми боргу не заперечував, натомість частково сплатив останньому борг у сумі 8 506 грн., що підтверджується виписками з рахунку ФОП ОСОБА_2 (а.с.38,39).

Отже, загальна сума боргу відповідача перед позивачем склала 194062,61 грн.

Відповідно до ст. 235 Господарського кодексу України за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку. До суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором. Оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від вини суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи, що договір поставки припинив свою дію з 01.01.2012р., а умовами договору переуступки боргу передбачено право вимоги лише боргу, апеляційна інстанція погоджується з висновком суду першої інстанції, що у позивача відсутні підстави для нарахування відповідачу пені.

Згідно з пунктом 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що вимога позивача про сплату боргу заявлена відповідачу лише 16.07.2015р., в якій зазначено про те, що відповідач повинен сплатити борг протягом 3-х днів з моменту отримання листа, а також враховуючи, що лист відповідач отримав 01.08.2015р., отже, прострочення виконання зобов'язання відповідача зі сплати боргу виникло лише з 05.08.2015р., а тому судова колегія вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних в сумі 111,65 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок місцевого господарського суду про те, що позивач не вірно вказав періоди в яких існувала заборгованість, а вірний період існування заборгованості, не включає повного місяця, а тому не може бути застосована індексація.

Посилання скаржника на те, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, не повідомивши відповідача про розгляд справи, не приймається до уваги суду з огляду на наступне.

В матеріалах справи міститься Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, з якого вбачається, що відповідач зареєстрований за адресою: 65015, АДРЕСА_1. Крім того, така ж адреса відповідача вказана у відомостях з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 46,56). Саме на вказану адресу суд першої інстанції направляв копії ухвал про порушення справи та призначення її до розгляду, відкладення розгляду справи та копію рішення. На конвертах, які повернулися до суду з копією ухвал про порушення провадження у справі, відкладення та рішення, поштовим працівником відмічено, що повідомлення повернулися за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (п.п. 3.9.1, 3.9.2).

Скаржник в обґрунтування доводів, викладених в апеляційній скарзі, також вказав на те, що договір поставки №29-Г від 22.03.2010р. припинив свою дію з 01.01.2012р., а тому у відповідача відсутні підстави для стягнення боргу на підставі договору про уступку права вимоги від 12.04.2014р. №12-14. Проте, припинення дії договору не звільняє відповідача від повного виконання основного зобов'язання за цим договором. Крім того, відповідач умови договору уступки права вимоги прийняв та за вказаним договором здійснював часткову оплату боргу.

За таких обставин господарський суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення позову, всебічно, повно та об'єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи, у зв'язку з чим рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 103,105 Господарського процесуального кодексу

України, суд -

постановив:

Рішення господарського суду Одеської області від 21.09.2015р. у справі №916/3330/15залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови складено 22.03.2016

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя С.В.Таран

Суддя В.Б. Туренко