РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016Справа №910/32425/15
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр Технічної Безпеки" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління по будівництву тунелів і підземних споруд спеціального призначення" про стягнення 9 817,22 грн., за участю представників позивача - Алєксєєнко Г.О., довіреність №б/н від 28.01.2016 року, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 6 480,00 грн. - основної заборгованості, 898,56 грн. пені, 192,98 грн. 3% річних та 2 245,68 грн. інфляційних витрат у зв'язку з неналежним виконанням останнім взятих на себе зобов'язань з оплати наданих позивачем послуг за договором оперативного реагування №ЦОР7-39/10 від 22.02.2007 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.12.2015 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 25.01.2016 року.

14.03.2016 року представником позивача в судовому засіданні надано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив про стягнення 6 480,00 грн. - основної заборгованості, 861,26 грн. пені, 196,59 грн. 3% річних та 2 634,50 грн. інфляційних витрат, яка прийнята судом до розгляду.

Представник відповідача у судове засідання 14.03.2016 року не з'явився, відзив на позов не надав, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 64 ГПК України.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 лютого 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр Технічної Безпеки" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Управління по будівництву тунелів і підземних споруд спеціального призначення" (замовник) було укладено договір оперативного реагування №ЦОР7-39/10, за умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання по оперативному реагуванню на спрацювання ручного сповіщувача, який підключений до спеціального об'єктивного радіо блоку, далі радіо блок, та технічному обслуговуванню радіо блока (далі послуги) на об'єкті замовника (п. 1.1. договору).

Плата за послуги встановлюється в розмірі 360 грн. з ПДВ, та перераховується щомісячно на розрахунковий рахунок виконавця не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним (п.3.1. договору).

До закінчення поточного місяця виконавець надає замовнику два примірники акта здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг), який останній зобов'язаний до 10 числа наступного місяця підписати і повернути один примірник підписаного акта виконавцю. У випадку наявності у замовника заперечень щодо обсягу робіт та/або послуг, виконаних та/або наданих виконавцем у звітному місяці, замовник має право не підписувати акт та зобов'язаний в той же строк, у письмовій формі, надати виконавцю свої обґрунтовані заперечення (п. 3.3. договору).

Пунктом 3.4. договору встановлено, що за умови неповернення замовником підписаного акта здачі-прийняття виконаних робіт чи ненадання обґрунтованих заперечень щодо обсягу послуг, наданих виконавцем у звітному місяці, в строк визначений п. 3.3. даного договору вважається, що послуги у такому місяці надані виконавцем в повному обсязі і прийняті замовником без зауважень, а акт приймання наданих послуг таким, що підписаний сторонами.

Факт надання послуг позивачем на суму 6 120,00 грн., передбачених даним договором підтверджується актами здачі-прийняття наданих послуг №ТБ-08 від 31.01.2014 року на суму 360,00 грн., №1911 від 28.02.2014 року на суму 360,00 грн., №5595 від 30.04.2014 року на суму 360,00 грн., №7420 від 31.05.2014 року на суму 360,00 грн., №11146 від 31.07.2014 року на суму 360,00 грн., №13023 від 31.08.2014 року на суму 360,00 грн., №14910 від 30.09.2014 року на суму 360,00 грн., №16799 від 31.10.2014 року на суму 360,00 грн., №18714 від 30.11.2014 року на суму 360,00 грн., №20627 від 31.12.2014 року на суму 360,00 грн., №105 від 31.01.2015 року на суму 360,00 грн., №2053 від 28.02.2015 року на суму 360,00 грн., №4023 від 31.03.2015 року на суму 360,00 грн., №6009 від 30.04.2015 року на суму 360,00 грн., №14118 від 31.08.2015 року на суму 360,00 грн., №16114 від 30.09.2015 року на суму 360,00 грн., №18081 від 31.10.2015 року на суму 360,00 грн., які підписані уповноваженими представниками обох сторін та містяться в матеріалах справи.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання за договором про надання послуг, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з оплати отриманих послуг та має перед позивачем заборгованість у сумі 6 120,00 грн.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення 6120,00 грн. заборгованості за надані послуги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В іншій частині позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 360,00 грн. за актом здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) №3773 від 31.03.2014 року слід відмовити, оскільки вказаний акт не підписано відповідачем та позивачем не надано суду доказів направлення (надання) його для підписання відповідачу до закінчення поточного місяця у відповідності до п. 3.3. договору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

У п. 5.3. договору сторони передбачили, що у разі затримки платежів передбачених п. 3.1. договору замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу, за кожний прострочений день, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Позовні вимоги в частині стягнення 861,26 грн. пені у зв'язку з простроченням відповідачем виконання взятих на себе зобов'язань з оплати за надані послуги на підставі ст. 230 ГК України підлягають задоволенню частково на суму 822,37 грн. за розрахунком суду відповідно до суми боргу 6120,00 грн. В іншій частині позову про стягнення пені слід відмовити.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі 196,59 грн. та 2 634,50 грн. інфляційних втрат у зв'язку з простроченням відповідачем виконання взятих на себе зобов'язань з оплати за надані послуги підлягають задоволенню частково 3% річних у розмірі 194,02 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2 598,86 грн. за розрахунком суду відповідно до суми боргу 6120,00 грн., який здійснено у відповідності до умов договору та вимог закону. В іншій частині позову про стягнення 3% річних та інфляційних втрат слід відмовити.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно до суми задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління по будівництву тунелів і підземних споруд спеціального призначення" (01034, м. Київ, вул. Пушкінська, 9-г; код 04013382) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр Технічної Безпеки" (04114, м. Київ, вул. Макіївська, буд. 8, н/п 127, код 33635083) 6 120 (шість тисяч сто двадцять) грн. 00 коп. - основного боргу, 822 (вісімсот двадцять дві) грн. 37 коп. пені, 194 (сто дев'яносто чотири) грн 02 коп. 3% річних, 2 598 (дві тисячі п'ятсот дев'яносто вісім) грн. 86 коп. інфляційних втрат та 1 169 (одна тисяча сто шістдесят дев'ять) грн. 28 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 21.03.2016р.

Суддя С.О. Чебикіна