ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016р. Справа№ 914/4311/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ГалІО, м.Львів,

до відповідача: Державного підприємства інженерного центру ТЕХНО-РЕСУРС, м.Львів,

про стягнення 7 455, 00 грн.

Суддя Яворський Б.І. при секретарі Зубкович Д.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: ОСОБА_2

На розгляд господарського суду Товариством з обмеженою відповідальністю ГалІО подано позов до Державного підприємства інженерного центру ТЕХНО-РЕСУРС про стягнення 7 455, 00 грн.

Ухвалою суду від 21.12.2015р. дану позовну заяву було прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 11.01.2016 року (суддя Березяк Н.Є.).

У звязку з тимчасовою непрацездатністю судді Березяк Н.Є. на підставі розпорядження керівника аппарату суду №140 від 15.02.2016р. за результатами проведеного 15.02.2016р. повторного автоматизованого розподілу справу для розгляду передано судді Яворському Б.І. Ухвалою суду від 16.02.2016р. справу призначено до розгляду на 01.03.2016р. Ухвалою суду від 01.03.2016р. розгляд справи відкладався на 15.03.2016р.

У судове засідання 15.03.2016р. представник позивача зявився, заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач у порушення умов договору підряду №21/11/12/31 від 20.12.2012р. не оплатив вартості виконаних підрядних робіт, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 7 455, 00 грн.

Відповідач у судовому засіданні 15.03.2016р. проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов. Зазначив, що зазначена заборгованість виникла, оскільки підприємство не отримало кошти для розрахунку за виконані підрядні роботи з Управління Державної казначейської служби України у Франківському районі м. Львова.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, повно, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

20.12.2012р. між державним підприємством інженерний центр ТЕХНО-РЕСУРС (замовник, відповідач по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю ГалІО (підрядник, позивач по справі) укладено договір підряду №21/11/12/31 від 20.12.2012р., відповідно до п.1.1 якого підрядник взяв на себе зобовязання своїми силами і засобами за рахунок замовника розробити проектну документацію (далі роботи), а замовник прийняти результати цих робіт та оплатити їх.

Згідно з п.1.2 договору предметом проектно-кошторисної документації є реконструкція з облаштуванням багатоквартирного будинку сучасними засобами обліку води та теплової енергії за адресою вул.Наукова, 116 у м.Львові.

У р.2 договору сторони погодили вартість робіт і порядок розрахунків. Вартість робіт згідно з протоколом погодження договірної ціни (додаток №1 до договору) становить 7 455, 60 грн. (п.2.1 договору). Всі платежі згідного даного договору здійснюються замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника (п.2.3). Замовник проводить розрахунки з підрядником протягом 15 банківських днів тільки після отримання коштів замовником на власний рахунок від казначейства та підписання актів прийому-передачі виконаних робіт з підрядником, якщо інше не буде обумовлено сторонами додатково (п.2.4 договору) .

У р.3 договору сторони погодили терміни виконання робіт 20 робочих днів з моменту підписання даного договору, отримання затвердженого завдання на проектування, здійснення попередньої оплати згідно п.2.2.1 договору та видачі інших вихідних даних (технічних умов) замовником.

Після закінчення виконання робіт позивач передає відповідачу проектно-кошторисну документацію за накладною і актом здачі-приймання виконаних робіт (п.4.1).

Як підтверджується Актом №1 передачі-приймання виконаних робіт до договору №21/11/12/31 від 24.12.2012р. та накладною №21/11/12/31 від 24.12.2012р., відповідачем виконано визначені договором роботи у встановлений договором строк, без претензій до їх якості зі сторони замовника. Підтвердив дану обставину і представник відповідача у судовому засіданні.

В порядку досудового врегулювання спору позивач неодноразово звертався до відповідача із вимогами оплатити виконані роботи, на підтвердження чого до матеріалів долучено копію листів №049 від 04.02.2013р., №078 від 25.02.2013р., №100 від 11.03.2013р., №223 від 12.06.2013р., №521 від 09.12.2013р., однак вказані вимоги залишено відповідачем без відповіді та задоволення.

Станом на дату прийняття рішення відповідачем не оплачено суму боргу позивачу.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Між сторонами виникли взаємні права та обовязки на підставі укладеного договору підряду.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за зобов'язанням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Так, ч.1 ст.854 ЦК України встановлено, що якщо за договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або її окремих етапів, замовник зобовязаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу статті 610, частини першої статті 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач виконав обумовлені договором підрядні роботи, проте відповідач не оплатив його вартості, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 7 455, 00 грн. основного боргу є правомірною.

Суд не погоджується із запереченнями відповідача про відсутність бюджетного фінансування та зняття з обліку цієї суми бюджетного зобовязання УДК у Франківському районі м. Львова як підставу для відмови у задоволенні позову, оскільки за змістом частини другої статті 617 ЦК, частини другої статті 218 ГК та рішення Європейського суду з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005р. відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Аналогічна позиція відображена у Постанові Верховного Суду України від 15.05.2012р. по справі № 3-28гс12.

Відповідно до ч.2 ст.4-3 та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст.43 ГПК України).

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

За дану позовну заяву сплачено 1 380,00 грн. судового збору, хоча судовий збір за даний спір становить 1 218,00 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір у сумі 1 218,00 грн. покладається на відповідача. Щодо решти сплаченої позивачем суми судового збору, то останній має право подати відповідну заяву про його повернення.

На підставі викладеного вище та керуючись ст.ст. 3, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85, 111-28 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства інженерного центру ТЕХНО-РЕСУРС (79060, м.Львів, вул.Наукова, буд.5, ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ГалІО (79066, АДРЕСА_1, ідентифікаційний ) 7 455, 00 грн. основного боргу та 1 218,00грн. судового збору.

У судовому засіданні 15.03.2016р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст складений та підписаний 17.03.2016 р.

Суддя Яворський Б.І.