РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2016Справа №910/116/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Київгаз»

до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Криштоф Р.С.;

від відповідача: Портянко О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Київгаз» (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі-відповідач або АМК) про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 22.10.2015 № 143/01-р/к у справі № 132-01/08.15.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюване рішення АМК є незаконним, зокрема, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки відсутні підстави стверджувати про наявність в діях Публічного акціонерного товариства «Київгаз» ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2016 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 28.01.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

26.01.2016 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому пояснює, що вимога голови відділення від 17.07.2015 № 26-01/2361 була направлена до ПАТ «Київгаз» в межах розгляду звернення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 18.06.2015 № 5826/14/61-15, з метою виконання завдань, покладених на відділення Законом України «Про Антимонопольний комітет України», зокрема, щодо виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

У судовому засіданні 28.01.2016 оголошувалась перерва до 03.03.2016 у порядку ст. 77 ГПК України.

03.03.2016 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав письмові пояснення, в яких зазначає, що на адресу ПАТ «Київгаз» не надходило розпорядження АМК про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції на підставі поданих НКРЕКП матеріалів, як і не надходив наказ про призначення позапланової перевірки з приводу такого звернення.

У судовому засіданні 03.03.2016 оголошувалась перерва до 17.03.2016 на підставі ст. 77 ГПК України.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 17.03.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.10.2015 адміністративною колегією Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 143/01-р/к «Про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», яким визнано дії Публічного акціонерного товариства «Київгаз», які полягають у неподанні інформації на вимогу голови Відділення від 17.07.2015 № 26-01/2361 у встановлений головою територіального відділення строк, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачено пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

За порушення, вказане у пункті 1 рішення АМК, накладено штраф на Публічне акціонерне товариство «Київгаз» у розмірі 68 000, 00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що спірне рішення є незаконним та таким, що порушує права позивача, оскільки направленою вимогою АМК фактично розпочинав позапланову перевірку Публічного акціонерного товариства «Київгаз», у зв'язку з чим позивач листом від 07.08.2015 № 1886/09 повідомив відповідача про неприпустимість безпідставного та незаконного витребування інформації.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно п. 13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», у перевірці правильності застосування органами Антимонопольного комітету України пунктів 13 та 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" судам необхідно враховувати, що зазначені органи не обмежені у виборі джерела для отримання інформації, необхідної для виконання їх завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції. Обов'язок з надання інформації передбачено статтею 221 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", а обсяг запитуваної інформації повинен відповідати змістовному колу цих завдань.

Судам у розгляді справ про неподання інформації чи подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню слід з'ясовувати, чи було повідомлено суб'єкта господарювання про необхідність надання ним відомостей та у який саме спосіб, а також причини, з яких відомості не було надано або надано невчасно.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п. 4-5 п. 13.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», системний аналіз наведених норм свідчить про те, що хоча вони й не містять вичерпного переліку підстав вимагати надання певної інформації, але направлення органом Антимонопольного комітету України відповідного запиту буде правомірним лише у випадку, прямо передбаченому законом.

Наявність таких підстав входить до предмета доказування у справах зі спорів, пов'язаних з визнанням недійсними рішень органів названого Комітету. Відтак, господарські суди у розгляді відповідних справ мають з'ясовувати, зокрема, чи відбувся збір інформації органом Антимонопольного комітету України в межах розгляду заяви або справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, чи мало місце проведення таким органом необхідної перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.07.2015 Публічному акціонерному товариству «Київгаз» було направлено вимогу про надання інформації № 26-01/2361 із зазначенням переліку інформації, яку необхідно було надати протягом 15 календарних днів з дня отримання вимоги.

Зокрема, позивачу необхідно було надати відповідь на кожне поставлене питання згідно з нумерацією, зокрема на 9 питань.

Також, у вимозі повідомлялось, що згідно з пунктами 13, 14, 15 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», подання недостовірної інформації, подання інформації в неповному обсязі, неподання інформації у встановлені головою Відділення строки є порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції та тягне за собою відповідальність, передбачену статтею 52 цього Закону.

Отже, згідно зі статтею 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», основним завданням Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики, зокрема, в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», державний уповноважений Антимонопольного комітету України має право, зокрема при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Положеннями статей 22 та 221 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що вимоги державного уповноваженого Комітету є обов'язковими для виконання у визначений ним строк; суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов'язані на вимогу державного уповноваженого Комітету подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Комітетом завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Згідно з пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», неподання інформації Комітету у встановлені органами Комітету строки є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Так, за інформацією, розміщеною на сайті Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», позивач отримав вимогу 22.07.2015, що не заперечувалось останнім у судовому засіданні.

Відповідно до вимоги, товариству необхідно було надати інформацію протягом 15 календарних днів з дня її отримання, тобто до 07.08.2015 (включно).

Листом від 07.08.2015 № 1886/09 (вх. Відділення від 10.08.2015 № 09-8/2428) ПАТ «Київгаз» повідомило, що у вимозі відсутні посилання на відповідний розпорядчий документ органу Антимонопольного комітету України (наказ чи розпорядження) про проведення, відносно ПАТ «Київгаз» позапланової перевірки, в рамках якої товариству необхідно було б надати запитувану інформацію.

Разом з тим, запитувану інформацію та документи позивачем відповідачу не надано.

У зв'язку з цим, розпорядженням адміністративної колегії відділення АМК від 14.08.2015 № 137/01-рп/к було розпочато розгляд справи № 132-01/08.15 за ознаками вчинення Публічним акціонерним товариством «Київгаз» порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді неподання інформації Київському міському територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлений головою територіального відділення строк.

При цьому, звернень чи клопотань від ПАТ «Київгаз» щодо подовження строку надання інформації на вимогу, роз'яснення питань тощо, до відділення АМК не надходило.

Крім того, запитувана у вимозі інформація не потребувала здійснення додаткового збору, аналізу та опрацювання інформації від третіх осіб. Отже, у позивача було достатньо часу для збору та підготовки матеріалів.

Тож, за результатами розгляду справи відповідачем складено подання про попередні висновки від 04.09.2015 № 591-В, копію якого листом від 04.09.2015 № 26-01/3035 направлено на адресу позивача.

Листом від 21.09.2015 № 2218/09 позивач звернувся до відповідача із запереченнями, в яких зазначив, що вимога голови відділення від 17.07.2015 № 26-01/2361 є безпідставною та незаконною, зокрема позивач зазначив, що своєю вимогою відповідач фактично розпочав позапланову перевірку ПАТ «Київгаз».

Так, пунктом 5 частини першої статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Аналогічні за змістом приписи містить й підпункт 5 пункту 8 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затверджене розпорядженням АМК N 32-р. від 23.02.2001.

Крім того, як зазначено у ст. 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", до повноважень голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, належить зокрема, право вимагати надання інформації, необхідної для виконання завдань передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Зокрема, статтею 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено, що основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема:

- здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції;

- здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.

Законодавство про захист економічної конкуренції не містить вичерпного переліку випадків, за яких уповноважені особи Комітету мають право вимагати відповідну інформацію у суб'єктів господарювання та інших осіб.

Обов'язок надання інформації на запит (вимогу) уповноваженої особи Комітету повинен виконуватись суб'єктом господарювання незалежно від того, чи розпочата органом Комітету справа про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Інформація може бути витребувана як під час розгляду заяв, так і під час розгляду справ, а також в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про Антимонопольний комітет України» та інші нормативно - правові акти не містять положень про право суб'єктів господарювання на відмову від виконання вимоги уповноваженої особи Комітету щодо подання інформації, необхідної для реалізації завдань, покладених на органи Комітету.

Зміст наведених правових норм повністю спростовує твердження позивача стосовно неможливості витребування інформації до призначення перевірки суб'єкта господарювання та до відкриття справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Вимога голови відділення АМК від 17.07.2015 № 26-01/2361 була направлена до ПАТ «Київгаз» в межах розгляду звернення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 18.06.2015 № 5826/14/61-15, з метою виконання завдань, покладених на відповідача Законом України «Про Антимонопольний комітет України», зокрема щодо виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" під час розгляду заяв і справ про узгоджені дії, концентрацію, про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі під час проведення розслідування, дослідження, прийняття розпоряджень, рішень за заявами і справами, здійснення інших повноважень у сфері контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, контролю за узгодженими діями, концентрацією органи та посадові особи Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень керуються лише законодавством про захист економічної конкуренції.

Порядок проведення органами Антимонопольного комітету України планових та позапланових перевірок дотримання суб'єктами господарювання вимог законодавства про захист економічної конкуренції визначено Положенням про порядок проведення перевірок додержання законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України 25.12.2001 № 182-р, що зареєстроване в Міністерстві юстиції України 13.02.2002 за 139/6427 (зі змінами).

Направлення вимог про надання інформації не є плановою або позаплановою перевіркою.

Разом з тим, станом на день винесення рішення жодної інформації та документів, на вимогу № 26-01/2361 від 17.07.2015 позивачем не подано.

Так, згідно п. 14 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», Антимонопольний комітет України відповідно до покладених на нього завдань:

- контролює дотримання антимонопольного законодавства в процесі економічної концентрації, зокрема, при створенні, реорганізації, ліквідації суб'єктів господарювання, створенні об'єднань підприємств, вступі одного або кількох суб'єктів господарювання в об'єднання, при перетворенні органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю в об'єднання суб'єктів господарювання, придбанні чи набутті будь-яким іншим способом у власність, одержанні в управління (користування) часток (акцій, паїв), активів (майна) у вигляді цілісних майнових комплексів суб'єктів господарювання або їх структурних підрозділів, оренді цілісних майнових комплексів суб'єктів господарювання або їх структурних підрозділів, набутті будь-яким іншим способом контролю господарської діяльності;

- контролює дотримання антимонопольного законодавства при здійсненні господарської діяльності суб'єктами господарювання та при реалізації повноважень органами влади, органами місцевого самоврядування, органами адміністративно-господарського управління та контролю щодо суб'єктів господарювання;

- розглядає справи про порушення антимонопольного законодавства та приймає рішення за результатами розгляду в межах своїх повноважень;

- звертається до суду чи арбітражного суду з позовами (заявами) у зв'язку з порушенням антимонопольного законодавства, надсилає правоохоронним органам матеріали про порушення законодавства, що містять ознаки злочину;

- дає рекомендації та вносить пропозиції органам державної влади, установам, органам місцевого самоврядування, суб'єктам господарювання та їх об'єднанням щодо проведення заходів, спрямованих на обмеження монополізму, розвиток підприємництва і конкуренції, запобігання порушенням антимонопольного законодавства;

- дає рекомендації органам влади, органам місцевого самоврядування, органам адміністративно-господарського управління та контролю, суб'єктам господарювання щодо припинення дій (бездіяльності), що містять ознаки порушень антимонопольного законодавства, усунення причин цих порушень і умов, що їм сприяють, а після припинення порушення - про вжиття заходів по усуненню наслідків цих порушень у визначені Комітетом строки;

- бере участь у розробці та вносить у встановленому порядку проекти актів законодавства, що регулюють питання розвитку конкуренції, конкурентної політики та демонополізації економіки;

- бере участь в укладанні міждержавних угод, розробці і реалізації міжнародних проектів та програм, а також здійснює співробітництво з державними органами і неурядовими організаціями іноземних держав та міжнародними організаціями з питань, що належать до компетенції Антимонопольного комітету України;

- узагальнює практику застосування антимонопольного законодавства, розробляє пропозиції щодо його удосконалення;

- затверджує кошторис доходів і видатків Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень;

- розробляє і організовує виконання заходів, спрямованих на запобігання порушенням антимонопольного законодавства;

- систематично інформує населення України про свою діяльність;

- здійснює інші дії щодо контролю за дотриманням антимонопольного законодавства в межах його повноважень.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Згідно ч. 1 ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про:

- визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- зобов'язання органу влади, органу місцевого самоврядування, органу адміністративно-господарського управління та контролю скасувати або змінити прийняте ним рішення чи розірвати угоди, визнані антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю;

- визнання суб'єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку;

- примусовий поділ суб'єкта господарювання, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку;

- накладення штрафу;

- блокування цінних паперів;

- усунення наслідків порушень законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема усунення чи пом'якшення негативного впливу узгоджених дій, концентрації суб'єктів господарювання на конкуренцію;

- скасування дозволу на узгоджені дії у разі вчинення дій, заборонених згідно із статтею 19 цього Закону;

- оприлюднення відповідачем за власні кошти офіційної інформації Антимонопольного комітету України чи його територіального відділення стосовно рішення, прийнятого у справі про порушення, в тому числі опублікування рішень у повному обсязі (за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим, головою територіального відділення інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), у строк і спосіб, визначені цим рішенням або законодавством;

- закриття провадження у справі.

Згідно п. 13.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», закон не визначає певної форми витребування інформації, у зв'язку з чим його може бути здійснено в будь-якій письмовій формі, крім тієї, щодо якої є пряма заборона закону, з урахуванням, однак, того, що в разі заперечення суб'єктом господарювання факту отримання ним запиту про надання інформації орган Антимонопольного комітету України з огляду на вимоги статті 33 ГПК України має подати господарському суду належні докази надсилання такого запиту. Відповідні докази мають свідчити про надіслання запиту за місцезнаходженням суб'єкта господарювання, визначеним згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, і про отримання його від підприємства зв'язку уповноваженою на це особою відповідно до Правил надання поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 N 270.

Як встановлено судом вище, доказів на підтвердження надання позивачем інформації в необхідних обсягах, як вимагалось АМК у вимозі № 26-01/2361 від 17.07.2015, матеріали справи не містять, а позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження наведеного у позові суду не представлено.

Відтак, відповідач у спірному рішенні обґрунтовано визнав, що дії Публічного акціонерного товариства «Київгаз», які полягають у неподанні інформації на вимогу голови відділення АМК від 17.07.2015 № 26-01/2361 у встановлений головою відділення строк, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачено пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлений головою територіального відділення строк.

Отже, суд приходить до висновку, що рішення Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України № 143/01-р/к від 22.10.2015 прийнято у межах, визначеним законом повноважень та за результатами повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин справи №132-01/08.15.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються, відповідно задоволенню не підлягають.

Згідно вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 21.03.2016.

Суддя Бондарчук В.В.