ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" березня 2016 р.Справа № 922/25/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом Публічне АТ "НАК "Нафтогаз України" м. Київ
до Публічне АТ "Харківміськгаз", м. Харків
про стягнення коштів
за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - Мар*їна І.О

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі позивач, ПАТ Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», ПАТ «НАК Нафтогаз України») звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» (надалі відповідач, ПАТ Харківміськгаз»), в якому просив суд стягнути з відповідача основного боргу в розмірі 10957,32 грн., суму на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення у розмірі 366,91 грн., три відсотки річних у розмірі 3619,16 грн., пеню у розмірі 20718,62 грн. та витрати зі сплати судового збору.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором про закупівлю природного газу № 13-186-РО від 04.01.2013 року.

Відповідач 24.02.2016 року , проти позову частково заперечував в частині розміру нарахованої пені, 3% річних та інфляційних збитків, просить суд у цій частині позову позивачеві частково відмовити. В обґрунтування своєї правової позиції по справі надав суду відзив на позовну заяву та доповнення до відзиву на позовну заяву.

14.03.2016 року відповідачем надано клопотання щодо припинення провадження у справі у зв*язку зі сплатою ПАТ "Харківміськгаз" боргу за природний газ в сумі 10957,32 грн., як доказ надається платіжне доручення за № 90 від 12.01.2016 року. та докази сплати пені в розмірі 9296,78 грн., 3% річних -3410,99 грн., інфляційних втрат - 344,89 грн., та судового збору.

Відповідачем також заявлене клопотання щодо зменшення розміру пені на 50 %.

У судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги. Правова позиція позивача по справі полягає у наступному. Так він вважає, що відповідач своєчасно не виконав узяті на себе зобов'язання по погашенню заборгованості з основного боргу та інших нарахувань на суму боргу (інфляційні витрати, 3 % річних, пеня, штраф), які виникли з укладеного між сторонами договору № 13-186-РО від 04.01.2013 р. та діючих норм права.

У судовому засіданні представник відповідача вказував на той факт, що Позивачем не вірно розрахована пеня, 3 % річних та інфляційні витрати.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, надаючи правову оцінку позовним вимогам, вказує на наступне.

Так, 04.01.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Харківміськгаз» та Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» був укладений договір №13-186-РО від 04.01.2013 р. про купівлю-продаж природного газу.

У відповідності до п. 6.1. цього договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач виконав свої зобов'язання за договором частково, у зв'язку з чим у останнього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 10957,32 грн.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи, що сума боргу за постачання природного газу в розмірі 10957,32 грн. відповідачем погашена, суд вважає що позовні вимоги в частині стягнення основної заборговані підлягають припиненню на підставі ст. 80 п.1-1 ГПК України.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також 3% річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Частиною першою ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у разі порушення Покупцем умов п. 6.1 цього Договору, Покупець зобов'язується крім суми заборгованості сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 9.3 Договору встановлено, що строк у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у три роки.

За неналежне виконання зобов'язань за спірним договором позивач просив суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 20718,62 грн., інфляційні витрати у розмірі 366,91 грн. та 3 % річних у розмірі 3619,16 грн.

У свою чергу суд перевіривши розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних витрат зроблений позивачем приходить до висновку про те, що нарахування (пеня та 3 % річних) зроблені невірно, тому як зроблені з урахуванням останньої дати, коли повинен бути зроблений розрахунок за попередній місяць, що збільшує час заборгованості у розрахунку на один календарний день по кожному з періодів наведених позивачем у розрахунку. Враховуючи це погоджується з розрахунком зробленим відповідачем, згідно якого пеня складе суму у розмірі 18593,55 грн., а 3 % річних суму у розмірі 3410,09 грн. Також суд , бере до уваги, що пеня в розмірі 9296,78 грн.,3 % річних - 3410,99 грн. , інфляційні втрати 344,89 грн. сплачені відповідачем 12.03.2016 року про що свідчить платіжне доручення за № 1148, суд керуючись ст. 80 п.1-1 ГПК України, припиняє провадження у справі в цій частині.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50 % , суд розглянувши дане клопотання, вважає за можливе зменшити розмір штрафних санкцій беручи до уваги, що споживачем природного газу за договором № 13-186-РО на купівлю продаж природного газу є релігійні організації.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 33-34, 43, 49, ст. 80 п.1-1 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі 922/25/16припинити .

Суддя ОСОБА_2