номер провадження справи 18/5/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2016 справа № 908/59/16

за позовом КОНЦЕРНУ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ (69091, місто Запоріжжя, бульвар Гвардійський, 137; фактична адреса: 69059, м. Запоріжжя, вул. Парамонова, буд. 15-В)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю СОЦСФЕРА (69027, місто Запоріжжя, вул. Барикадна, 39)

про стягнення 675075,34 грн.

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 58/20-19 від 25.02.2015 р., паспорт серія СВ № 975872 від 17.02.2006 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № б/н від 10.12.2014 р., паспорт серія СВ № 064248 від 23.09.1999 р.;

СУТНІСТЬ СПОРУ

До господарського суду Запорізької області 11.01.2016 р. звернувся КОНЦЕРН МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю СОЦСФЕРА про стягнення 871075,34 грн., які складаються з: 592170,99 грн. основного боргу, 181454,61 грн. пені, 13309,25 грн. 3% річних, 84140,49 грн. інфляційних втрат; також позивач просив повернути зайво сплачений судовий збір у розмірі 3000,02 грн.

Ухвалою суду від 12.01.2016 року порушено провадження у справі № 908/59/16, присвоєно справі номер провадження 18/5/16, судове засідання призначене на 18 лютого 2016 року. В судовому засіданні 18.02.2016 р. судом прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог до 685075,34 грн. Розгляд справи відкладався на 17.03.2016 р., строк вирішення спору продовжувався. В судовому засіданні 17.03.2016 р. судом прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог до 675075,34 грн., які складаються з: 396170,99 грн. основного боргу за послуги з постачання теплової енергії за період з лютого 2015 р. по травень 2015 р., на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 501057 від 01.09.2006 р., 181454,61 грн. пені, 13309,25 грн. 3% річних та 84140,49 грн. інфляційних втрат. Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу, за наявними у справі документальними доказами та закінчений в судовому засіданні 17.03.2016 р. оголошенням вступної та резолютивної частин рішення.

Представник позивача підтримав зменшені повторно позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, які вмотивовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань щодо своєчасності оплати вартості отриманої теплової енергії в рамках договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 501057 від 01.09.2006 р. Пояснив, що у звязку з наявністю порушень, враховуючи умови договору та норми чинного законодавства, боржнику нараховані пеня, інфляційні втрати та три відсотки річних. Надав акт звірки взаємних розрахунків підписаний обома сторонами станом на 15.03.2016 р.

Представник відповідача підтримав правову позицію, що викладена у відзиві від 17.02.2016 р. Надав клопотання про залучення додаткових доказів в обґрунтування позиції щодо розстрочення виконання рішення суду на два роки. В клопотанні зазначав, що заборгованість за період з грудня 2014 р. по травень 2015 р. утворилась у звязку з скрутним фінансовим становищем відповідача та незадовільною платіжною дисципліною громадян, які проживають у житловому фонді відповідача. Звертав увагу, що при надходженні грошових коштів на рахунки відповідача вони в першу чергу направляються на погашення існуючої заборгованості.

Представник позивача письмово заперечив проти клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення, посилаючись на перебування позивача також у скрутному фінансовому становищі через жорсткі умови зобовязань перед своїми контрагентами з поставки енергоносіїв (газ, електроенергія, покупна теплова енергія).

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» в особі Філії КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» Комунарського району (надалі позивач, теплопостачальна організація) та товариство з обмеженою відповідальністю «СОЦСФЕРА» (надалі відповідач, споживач) уклали 01.09.2006 р. договір № 501057 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді з наступними змінами та доповненнями (надалі договір).

Відповідно до п. 1.1. договору теплопостачальна організація бере на себе зобовязання відпустити теплову енергію в гарячій воді споживачу, а споживач зобовязується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до договору, що є його невідємними частинами.

Згідно з п. 6.1 договору розрахунки за даним договором здійснюються в грошовій формі відповідно до встановлених органами місцевого самоврядування тарифів (цін) діючих на час розрахунків (Додаток № 5 до цього договору) та на підставі показань приладів комерційного обліку теплової енергії або даних, встановлених розрахунковим способом.

Пунктом 6.2 договору сторони узгодили, що розрахунковим періодом є календарний місяць.

Згідно з п. 6.3 договору оплата за теплову енергію проводиться шляхом перерахування грошових коштів у розрахунковому періоді на поточний рахунок теплопостачальної організації. Остаточні розрахунки за відпущену у розрахунковому періоді теплову енергію здійснюються споживачем на підставі акту приймання-передачі теплової енергії у термін до 25 числа, наступного за розрахунковим.

На виконання умов договору позивач у період з лютого 2015 р. по травень 2015 р. відпустив відповідачу теплову енергію на загальну суму 421415,67 грн., про що свідчать акти приймання-передачі теплової енергії за вказаний період (арк.с. 38-41).

Пунктом 6.6 договору встановлено, що споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від теплопостачальної організації документи за розрахунковий період: рахунок-фактуру; акт приймання-передачі теплової енергії; податкову накладну (платникам ПДВ).

Згідно з п. 6.6.1 договору, отриманий Акт приймання-передачі теплової енергії споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу теплопостачальної організації на протязі пяти днів з дати отримання. Датою отримання акту вважається: при отриманні нарочним дата вручення представнику споживача; при направленні рекомендованим листом дата, зазначена у відбитку поштового штемпеля на документі, що розроблений поштовим відділенням та підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа (по місту 3 дні, по області 5 днів, по Україні 7 днів).

Відповідачем отримано документи, передбачені п. 6.6 договору, про що свідчать реєстри виданих документів Філії КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» Комунарського району (арк. с. 42-46). Акти приймання-передачі за період з лютого 2015 р. по травень 2015 р. споживачем підписані без жодних заперечень. У звязку із зазначеним, вказані акти приймання-передачі, оформлені у відповідності до вимог п. 6.6.1 договору та у відповідності до п. 6.3 договору, є підставою для проведення остаточних розрахунків.

Відповідач договірні зобовязання за період з лютого 2015 р. по травень 2015 р. не виконав належним чином, внаслідок чого заборгованість склала 396170,99 грн., про що сторонами підписаний акт звірки взаємних розрахунків станом на 15.03.2016 р.

Оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 396170,99 грн. підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 ГК України господарські зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Аналогічний припис містить ст. 526 ЦК України.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. (ст. 714 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобовязання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обовязок щодо оплати отриманої теплової енергії на суму 396170,99 грн., у встановлений договором строк, не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений та підтверджується матеріалами справи.

Отже, вимога позивача про стягнення із відповідача 396170,99 грн. основного боргу обґрунтована та задовольняється судом.

За порушення відповідачем строків оплати отриманої теплової енергії позивач, враховуючи положення п. 7.2.8. договору, просив стягнути пеню в розмірі 181454,61 грн. за період прострочення з 25.01.2015 р. по 21.12.2015 р.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно з положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню, в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Умовами п. 7.2.8. договору встановлено, що в разі несплати або несвоєчасної оплати споживачем за теплову енергію відповідно до терміну, встановленого у п. 6.3 договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати споживачу нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу (але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення по день фактичної оплати.

Проаналізувавши норми наведеного діючого законодавства України та умови договору суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок суми пені у розмірі 181454,61 грн. є вірним та виконаним з дотриманням вказаних норм права та умов договору, тому вимога позивача щодо стягнення 181454,61 грн. пені за період з 25.01.2015 р. по 21.12.2015 р. судом задовольняється.

За порушення виконання відповідачем грошового зобовязання позивач просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 13309,25 грн. за період з 25.01.2015 р. по 21.12.2015 р., а також 84140,49 грн. інфляційних втрат за період з лютого 2015 р. по листопад 2015 р.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати повязані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником. Вказана правова позиція викладена в інформаційному листі Верховного Суду України № 3.2-2005 від 15.07.2005 року.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних суд визнав виконаним вірно, а вимогу про стягнення з відповідача 13309,25 грн. 3% річних за період з 25.01.2015 р. по 21.12.2015 р., такою, що підлягає задоволенню.

Наведений позивачем розрахунок інфляційних втрат у розмірі 84140,49 грн. є невірними, оскільки позивачем допущені арифметичні помилки при округлені сукупного індексу інфляції.

Згідно з перерахунком, зробленим судом, враховуючи лист Верховного Суду України Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 03.04.1997 № 62-97р інфляційні втрати за зазначений позивачем період з лютого 2015 р. по листопад 2015 р. складають більшу суму.

Оскільки заявлена до стягнення сума інфляційних втрат є меншою, ніж перераховано судом, вимога позивача щодо стягнення 84140,49 грн. інфляційних втрат за період з лютого 2015 р. по листопад 2015 р. підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 22 ГПК України відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Згідно зі ст. 78 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству.

Дії відповідача щодо визнання позову відповідають обставинам справи та правовідносинам сторін.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доказів оплати наявної заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат відповідач суду не надав, викладені в позові обставини не спростував.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обємі.

Керуючись п. 6 статті 83 ГПК України, враховуючи клопотання відповідача, приймаючи до уваги матеріальні інтереси сторін, надані відповідачем матеріали щодо фінансового стану підприємства, судові акти щодо стягнення з відповідача значної суми заборгованості та санкцій, вчинення відповідачем дій направлених на часткове погашення боргу, суд визнав можливим частково розстрочити виконання рішення суду на дванадцять місяців рівними частинами з квітня 2016 р. по лютий 2017 р. по 56256,28 грн., в березні 2017 р. 56256,26 грн.

Клопотання позивача про повернення зайво сплаченого судового збору у розмірі 3000,02 грн., враховуючи положення ст. 7 Закону України Про судовий збір, задоволено, що є підставою для винесення ухвали про повернення зайво сплаченого судового збору.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «СОЦСФЕРА» (69027, місто Запоріжжя, вул. Барикадна, 39, ідентифікаційний код 33836599) на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, ідентифікаційний код 32121458, поточний рахунок зі спеціальним режимом використання № 2813 у Філії Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957) 396170,99 грн. (триста девяносто шість тисяч сто сімдесят грн. 99 коп.) основного боргу, розстрочивши виконання рішення на дванадцять місяців рівними частинами: по 20 квітня 2016 р. - 33014,25 грн., по 20 травня 2016 р. - 33014,25 грн., по 20 червня 2016 р. - 33014,25 грн., по 20 липня 2016 р. - 33014,25 грн., по 22 серпня 2016 р. - 33014,25 грн., по 20 вересня 2016 р. - 33014,25 грн., по 20 жовтня 2016 р. - 33014,25 грн., по 21 листопада 2016 р. - 33014,25 грн., по 20 грудня 2016 р. - 33014,25 грн., по 20 січня 2017 р. - 33014,25 грн., по 20 лютого 2017 р. - 33014,25 грн., по 20 березня 2017 р. 33014,24 грн. Видати наказ.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «СОЦСФЕРА» (69027, місто Запоріжжя, вул. Барикадна, 39, ідентифікаційний код 33836599) на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, ідентифікаційний код 32121458, поточний рахунок № 1951 у Філії Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957) 181454,61 грн. (сто вісімдесят одну тисячу чотириста пятдесят чотири грн. 61 коп.) пені, 13309,25 грн. (тринадцять тисяч триста девять грн. 25 коп.) 3% річних, 84140,49 грн. (вісімдесят чотири тисячі сто сорок грн. 49 коп.) інфляційних втрат, розстрочивши виконання рішення на дванадцять місяців рівними частинами по 20 квітня 2016 р. - 23242,03 грн., по 20 травня 2016 р. - 23242,03 грн., по 20 червня 2016 р. - 23242,03 грн., по 20 липня 2016 р. - 23242,03 грн., по 22 серпня 2016 р. - 23242,03 грн., по 20 вересня 2016 р. - 23242,03 грн., по 20 жовтня 2016 р. - 23242,03 грн., по 21 листопада 2016 р. - 23242,03 грн., по 20 грудня 2016 р. - 23242,03 грн., по 20 січня 2017 р. - 23242,03 грн., по 20 лютого 2017 р. - 23242,03 грн., по 20 березня 2017 р. 23242,02 грн. Видати наказ.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «СОЦСФЕРА» (69027, місто Запоріжжя, вул. Барикадна, 39, ідентифікаційний код 33836599) на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, ідентифікаційний код 32121458, поточний рахунок № 1951 у Філії Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957) 10126,13 грн. (десять тисяч сто двадцять шість грн. 13 коп.) судового збору. Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 21 березня 2016 р.

Суддя В.В. Носівець