РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2016Справа № 910/1760/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при

секретарі судового засідання Бурді А.Ю., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Агрофірма "Троянда"

до Публічного акціонерного товариства "Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках"

про стягнення 2 397,58 грн.

за участю представників:

від позивача:Ремінська С.П.- представник за довіреністю № 1 від 11.01.2016 р.
від відповідача:Мазуренко О.І. - представник за довіреністю № 971 від 14.07.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Агрофірма "Троянда" (далі - ПрАТ "Агрофірма "Троянда") до Публічного акціонерного товариства "Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках" (далі - ПАТ "Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках") про стягнення 8 715,95 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про обслуговування емісії цінних паперів № Е 1224/10 від 02.07.2010 р. в частині повернення передоплати за не надані депозитарні послуги.

У позові ПрАТ "Агрофірма "Троянда" просило суд стягнути з відповідача суму авансового платежу оплачених депозитарних послуг у розмірі 5 143,76 грн., пеню у сумі 1 174,61 грн., інфляційну складову боргу у сумі 2 231,01 грн., 3 % річних у сумі 166,57 грн., що разом становить - 8 715,95 грн.

Під час розгляду справи позивач неодноразово зменшував позовні вимоги, остаточно просив суд стягнути з відповідача (заява від 29.02.2016 р.) інфляційну складову боргу у сумі 2 231,01 грн. та 3 % річних у сумі 166,57 грн., що складає 2 397,58 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував зменшені позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, зазначив, що матеріальні втрати на суму авансового платежу нарахуванню не підлягають. Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 02.07.2010 між Відкритим акціонерним товариством "Агрофірма "Троянда", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Агрофірма "Троянда" (емітент) та Приватним акціонерним товариством «Всеукраїнський депозитарій цінних паперів», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках", (депозитарій) укладено договір про обслуговування емісії цінних паперів № Е 1224/10 (далі - договір). Відповідно до цього договору емітент доручає, а депозитарій зобов'язується надавати емітенту послуги щодо обслуговування випуску цінних паперів емітента: прийом, зберігання від емітента глобального (их) тимчасового глобального(их)) сертифікату(ів) випуску(ів) цінних паперів емітента, відкриття та ведення рахунку емітента у цінних паперах та окремого рахунку щодо викуплених емітентом цінних паперів власного випуску, виконання операцій емітента з випуском цінних паперів на підставі розпоряджень (наказів) емітента або його представника та документів або їх копій, засвідчених в установленому законодавством порядку, які підтверджують наявність підстав для здійснення операцій з цінними паперами.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.3 договору емітент оплачує послуги депозитарію згідно з цим договором відповідно до затверджених тарифів депозитарія, на умовах попередньої оплати авансом на 4 місяці. Період не може бути меншим, ніж 2 місяці.

Оплата послуг депозитарію здійснюється на підставі рахунків та актів-рахунків (п. 3.4 договору).

Цей договір укладений на невизначений строк і набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками (п. 7.1 договору).

Судом встановлено, що позивач на виконання умов договору здійснив передоплату за послуги з обслуговування випуску цінних паперів у розмірі 80 524,75 грн.

Разом з тим, відповідач свої зобов'язання за договором виконав частково, надав послуги на суму 75 380,99 грн., та заборгував ПрАТ "Агрофірма "Троянда" попередню оплату у розмірі 5 143,76 грн., що підтверджується актами звіряння розрахунків № А3-04814 від 18.07.2013 р. та № А3-05426 від 10.11.2014 р., підписаними сторонами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що під час розгляду справи 04.02.2016 р. відповідач повернув позивачу отримані ним кошти в якості авансу за депозитарні послуги у сумі 5 143,76 грн., що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача та поясненнями представників сторін. Отже, відповідач виконав свої зобов'язання в частині повернення позивачу авансового платежу за договором № Е 1224/10 від 02.07.2010 р.

Разом з цим, ПрАТ "Агрофірма "Троянда" вважає, що відповідач неправомірно користувався чужими коштами та просить суд стягнути з відповідача інфляційну складову боргу у сумі 2 231,01 грн. та 3 % річних у сумі 166,57 грн., нарахованих на суму авансового платежу.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто норми вказаної статті застосовуються у разі виникнення між сторонами грошового зобов'язання.

Однак, як встановлено судом, зобов'язання ПАТ "Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках" за договором полягало у наданні депозитарних послуг, які позивачу не були надані (на вказанану суму), з чого суд робить висновок, що зобов'язання відповідача з повернення попередньої оплати у даному випадку не є грошовим зобов'язанням за своєю правовою природою.

За такі дії відповідач несе відповідальність, передбачену частиною третьою статті 693 ЦК України, згідно з якою на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли послуги мали бути виконані, до дня фактичного надання послуг емітенту або повернення йому суми попередньої оплати (постанова Верховного Суду України від 01.07.2015 року справа № 910/14120/14).

При цьому у судовому засіданні встановлено, що сторони не визначили і не домовились про розмір процентів, а в законі (ст. 536 ЦК України) такий розмір процентів за користування коштами, отриманими у якості авансу, прямо не встановлений.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що ні законом, ні сторонами не визначено розмір процентів за користування авансовим платежем, то нарахування матеріальних втрат на підставі ст.ст. 625 ЦК України є необгрунтованими, а значить - вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Таку ж позицію Верховного Суду України викладено в Аналізі практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві від 01.07.2014 р., де зазначено, що стаття 536 ЦК застосовується за прямою вказівкою законодавця як спеціальна міра відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Така вказівка, зокрема, міститься у ч. 3 ст. 693 (нарахування процентів на суму попередньої оплати товару у разі прострочення продавцем передачі товару), ч. 4 ст. 694 (у разі прострочення покупцем оплати товару), ч. 2 ст. 1214 (у разі безпідставно одержання чи збереження грошей) ЦК. Вказана міра відповідальності є відмінною від відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового обов'язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат кредитора, тобто, інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми.

За таких обставин на попередню оплату не може нараховуватись інфляційна складова боргу та 3 % річних.

З урахуванням викладеного та встановлених обставин у справі, позовні вимоги ПрАТ "Агрофірма "Троянда" задоволенню не підлягають.

Згідно з ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32 - 34, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Агрофірма "Троянда" до Публічного акціонерного товариства "Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках" про стягнення 2 397,58 грн.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 17 березня 2016 року.

Повний текст рішення підписаний 18 березня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.