ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.03.2016 Справа № 920/55/16

За позовом: Приватного підприємства «Житло сервіс», м. Ромни, Сумська область

до відповідача: Комунального підприємства «Житло експлуатація», м. Ромни, Сумська область

про стягнення 119 167 грн. 37 коп.

Суддя Б.І. Лиховид

За участі представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 03.01.16

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність б/н від 11.02.2016

ОСОБА_3 (директор)

у судовому засіданні брала участь секретар с/з ОСОБА_4

у судовому засіданні від 18.02.2016 оголошено перерву до 10.03.2016

у судовому засіданні від 10.03.2016 оголошено перерву до 17.03.2016

Суть спору: позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму зайво сплачених коштів на виконання умов укладеного між сторонами договору на аварійне обслуговування житлового фонду № 1/07 від 01.07.2006 та додаткової угоди до нього від 01.11.2006 у розмірі 119 167 грн. 37 коп., а також судові витрати, повязані з розглядом справи.

У запереченні № 26 від 01.02.2016 на позовну заяву відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що нарахування на аварійне обслуговування проводились згідно рішень виконавчого комітету Роменської міської ради № 148 від 12.06.2008 та № 37 від 20.02.2008, а також просить суд застосувати загальний строк позовної давності.

У запереченні № 30 від 03.02.2016 на позовну заяву відповідач зазначає, що за весь період обслуговування аварійною службою відповідача надавались акти виконаних робіт, які підписувались позивачем, а відсутність між сторонами письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення від встановленого законом обов`язку по оплаті послуг, а також просить суд застосувати строк загальної позовної давності.

16.02.2016 до суду представником відповідача була подана заява, в якій відповідач просить суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог про стягнення зайво сплачених коштів за надані послуги з аварійного обслуговування житлового фонду в сумі 119 167 грн. 37 коп.

У відзиві від 16.02.2016 на позовну заяву відповідач додатково обґрунтовує свої заперечення на позовні вимоги та просить суд відмовити у їх задоволенні.

У письмових поясненнях № 18 від 17.02.2016 позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що відсутність достатніх правових підстав нарахування відповідачем з 01.04.2008 вартості щомісячних послуг за договором із розрахунку 0,0807 грн. за кв. м., правомірність нарахування плати за послуги (роботи) у розмірі 3 712 грн. 80 коп. (0,051 грн. на 72,8 тис. кв. м.) за місяць та розірвання (припинення дії) договору № 1/07 з 01.06.2013 встановлена рішенням господарського суду Сумської області від 20.08.2015 у справі № 920/1154/15, залишеним в силі постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.12.2015, у зв`язку з чим заперечення відповідача суперечать вимогам ст. 35 ГПК України.

У додаткових поясненнях від 03.03.2016 відповідач підтверджує, що укладений між сторонами договір на аварійне обслуговування житлового фонду № 1/07 від 01.07.2006 припинив свою дію 01.06.2013, а тому предметом позову є стягнення коштів поза мажами дії вказаного договору. Також відповідач зазначив, що позивач визнавав факт надання послуг після припинення дії договору.

У письмових поясненнях № 18/1 від 10.03.2016 позивач додатково обґрунтовує позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Електронною поштою від відповідача надійшла заява від 11.03.2016, в якій останній зазначає, що позивач не повністю провів розрахунок за надані послуги, у зв`язку з чим його заборгованість становить 15 200 грн. 47 коп., що відповідач просить врахувати при розгляді справи і через що сума, яка може бути стягнута з відповідача, на його думку, має складати не більше 6 075 грн. 46 коп. (21 275 грн. 93 коп. 15 200 грн. 47 коп.).

У дане судове засідання представник позивача подав додаткові пояснення № 18/2 від 17.03.2016, в яких наводить розрахунок всіх сплачених сум на рахунок відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, оцінивши надані докази, суд встановив:

01.07.2006 між Приватним підприємством «Житло-Сервіс» (замовник, позивач) та Комунальним підприємством «Житло-Експлуатація» (виконавець, відповідач) був укладений договір № 1/07 на аварійне обслуговування житлового фонду, предметом якого є взяття на себе обовязків по невідкладному ремонту та ліквідації аварій внутрішньобудинкових систем водопостачання, водовідведення зливної каналізації житлового фонду згідно актів розмежувань між замовником і «Аква-сервіс» та тепловими організаціями (пункт 1.1. договору).

У розділі 3 сторонами погоджено порядок розрахунків. Так, оплата рахунків проводиться відповідно до виставлених рахунків шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок.

Оплата проводиться із розрахунку згідно затверджених тарифів рішенням виконавчого комітету Роменської міської ради за 1 кв.м. Загальна площа, яка знаходиться на обслуговуванні підприємства складає 72,8 кв.м. (пункт 3.2 договору).

Відповідно до розділу 6 договору, термін дії договору був встановлений з 01.07.2006 року по 01.07.2007 року з продовженням на невизначений термін в разі, якщо ні одна із сторін до закінчення строку дії договору не заявить про його розірвання.

Надалі, до договору № 1/07, сторонами було укладено додаткову угоду від 01.11.2006 року, згідно якої викладено пункт 3.2 в наступній редакції: «Оплата проводиться із розрахунку згідно затверджених тарифів рішенням виконавчого комітету Роменської міської ради і на 01.11.2006 року становить 0,051 грн. за 1 кв.м.

Позивач звернувся до суду у зв`язку з тим, що на його думку у відповідача були відсутні правові підстави для нарахування з 01.04.2008 вартості щомісячних послуг за договором із розрахунку 0,0807 грн. за кв. м., а правомірним є нарахування плати за послуги (роботи) у розмірі 3 712 грн. 80 коп. (0,051 грн. на 72,8 тис. кв. м.) за місяць, а тому позивач вважає, що ним за надані відповідачем послуги було зайво сплачено останньому 119 167 грн. 37 коп., які і просить стягнути, посилаючись на обставини та факти, які вже встановлені рішенням господарського суду Сумської області від 20.08.2015 у справі № 920/1154/15, залишеним в силі постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.12.2015.

Відповідач заперечує проти позовних вимог, наголошуючи, що нарахування нового розміру оплати вартості наданих послуг здійснювалось у відповідності до тарифів, затверджених рішеннями виконавчого комітету Роменської міської ради № 148 від 12.06.2008 та № 37 від 20.02.2008, а позивач був повідомлений про новий розмір вартості послуг шляхом підписання актів виконаних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Сумської області від 20.08.2015 та постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.12.2015 у справі № 920/1154/15 встановлено: «… позивач (КП «Житло-Експлуатація»), починаючи з 01.04.2008 року здійснював нарахування вартості щомісячних послуг за договором із розрахунку 0,0807 грн. за кв. м., а саме 5 349 грн. 41 коп. за місяць. При цьому, зміни в порядку, встановленому діючим законодавством, до договору в частині визначення тарифу не вносились. Вказаний факт не заперечується ані позивачем, ані відповідачем. … Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач (КП «Житло-Експлуатація»), заявляючи вимоги про стягнення заборгованості у сумі 5 349 грн. 41 коп. за січень 2013 року, не врахував положень укладеної між сторонами додаткової угоди від 01.11.2006 року до договору, відповідно до якої вони вирішили, що оплата за виконані роботи та послуги буде здійснюватись з розрахунку 0,051 грн. за 1 кв.м обслуговуємої площі. Тому, судова колегія вважає, що правомірним є нарахування плати за послуги (роботи) за січень 2013 року у розмірі 3712 грн. 80 коп. (0,051 грн. на 72,8 тис. кв.м). … Жодних належних доказів досягнення згоди обох сторін щодо зміни вартості оплати за виконані роботи та послуги суду не представлено. Рішення виконавчого комітету Роменської міської ради про встановлення нових тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій автоматично не зумовлює зміну договірних правовідносин сторін в частині розрахунків за виконані роботи та послуги. Отже, позивач (КП «Житло-Експлуатація») без достатніх правових підстав нарахував плату, виходячи із самостійно збільшеного тарифу 0,0807 грн. кв. м.».

І рішенням господарського суду Сумської області від 20.08.2015 і постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.12.2015 у справі № 920/1154/15 встановлено, що укладений між сторонами договір на аварійне обслуговування житлового фонду № 1/07 від 01.07.2006 вважається розірваним з 01.06.2013.

В силу частини 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Пленум Вищого Господарського суду України в пункті 2.6. Постанови № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 року, з наступними змінами і доповненнями, вказав, що не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Таким чином відсутність достатніх правових підстав нарахування відповідачем з 01.04.2008 року вартості щомісячних послуг за договором із розрахунку 0,0807 грн. за кв. м., а саме 5 349 грн. 41 коп. за місяць, виходячи із самостійно збільшеного тарифу 0,0807 грн. кв. м., правомірність нарахування плати за послуги (роботи) у розмірі 3 712 грн. 80 коп. (0,051 грн. на 72,8 тис. кв. м.) за місяць та розірвання (припинення дії) договору № 1/07 з 01.06.2013 року встановлена рішенням господарського суду Сумської області від 20.08.2015 року у справі № 920/1154/15, залишеним в силі постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.12.2015 року у справі № 920/1154/15, у зв'язку з чим доводи та заперечення відповідача щодо правомірності нарахування вартості щомісячних послуг за договором із розрахунку 0,0807 грн. за кв. м., а саме 5 349 грн. 41 коп. в місяць суперечать фактичним обставинам справи та вимогам частини 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, а тому судом не приймаються.

Як встановлено судом, у відповідності до наявних в матеріалах справи платіжних доручень, позивачем станом на 01.01.2013 за надані послуги було сплачено відповідачу 241 525 грн. 01 коп., що на 11 331 грн. 41 коп. більше від вартості робіт по аварійному обслуговуванню та ремонту житлового фонду за період з 01.04.2008 по 01.06.2013, а тому у даній частині позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими. Проте, відповідач неодноразово у своїх запереченнях та у заяві, поданій 16.02.2016, просить суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а згідно ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано її початок.

За загальним правилом, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 267 Цивільного кодексу України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що позивачу фактично з квітня 2008 року було достовірно відомо про порушення свого права, але, при цьому, він звернувся до суду лише у 2016 році, а відповідач просить суд застосувати строк позовної давності, то суд застосовує строк позовної давності та відмовляє у задоволенні позовних вимог у частині переплаченої позивачем суми вартості наданих відповідачем послуг станом на 01.01.2013 у розмірі 11 331 грн. 41 коп., керуючись ст. 267 ЦК України.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, після закінчення строку дії договору (01.06.2013) між сторонами фактично продовжувались відносини з приводу надання відповідачем послуг з аварійного обслуговування житлового фонду та оплати даних послуг позивачем. Так, у відповідності до наявних в матеріалах справи платіжних доручень, позивачем у 2013 році було сплачено відповідачу 84 391 грн. 74 коп., а у 2014 році 23 444 грн. 22 коп., всього на суму 107 835 грн. 96 коп. При цьому судом розраховано, що в період з 01.01.2013 по 01.06.2013 (строк дії договору) позивач мав сплатити відповідачу 18 564 грн. 00 коп. по ціні 0,051 грн., як то було передбачено умовами договору, а після 01.06.2013 (закінчення строку дії договору) 58 843 грн. 50 коп. вже за тарифами, затвердженими рішеннями виконавчого комітету Роменської міської ради № 148 від 12.06.2008 та № 37 від 20.02.2008, тобто по ціні 0,0807 грн. за кв. м.

Таким чином переплата позивача у 2013 2014 роках становить 30 428 грн. 40 коп. (107 835 грн. 96 коп. 18 564 грн. 00 коп. 58 843 грн. 50 коп.), у зв`язку з чим позовні вимоги у даній частині визнаються обґрунтованими, правомірними та підлягають задоволенню.

В силу частини 1 статті 193 Господарського Кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного Кодексу України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, належне виконання зобов'язання є виконання зобовязань, з додержанням вимог і принципів виконання зобов'язання встановленими умовами договору та приписами чинного законодавства.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до статті 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в межах переплаченої позивачем у 2013 2014 роках вартості наданих відповідачем послуг по аварійному обслуговуванню житлового фонду в розмірі 30 428 грн. 40 коп., в іншій частині відмовлено.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Житло експлуатація» (42000, Сумська область, м. Ромни, вул. Кірова, 14, код 34255061) на користь Приватного підприємства «Житло сервіс» (42000, Сумська область, м. Ромни, б-р Шевченка, 65, код 31374387) 30 428 грн. 40 коп. боргу, 456 грн. 42 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22.03.2016

СУДДЯ Б.І. ЛИХОВИД