РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2016Справа №910/3098/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Асвіо Банк»

До Відкритого акціонерного товариства «Київхімволокно»

Про стягнення 557 879,40 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Нікітюк Д.Ю. - по дов. № 09 від 20.03.2016

від відповідача Симбірцев Є.В. - по дов. № 1/466 від 06.10.2015

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Публічного акціонерного товариства «Асвіо Банк» до Відкритого акціонерного товариства «Київхімволокно» про стягнення 557 879,40 грн., з яких: 505 832,88 грн. боргу за процентами, 52 046,52 грн. пені за прострочення сплати процентів внаслідок неналежного виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно кредитного договору про надання відзивної відновлювальної кредитної лінії № 16-201/14К від 10.09.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2016 порушено провадження у справі № 910/3098/16 та призначено справу до розгляду на 17.03.2016.

Позивач в судовому засіданні 17.03.2016 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 17.03.2016 позовні вимоги визнав повністю, що також зазначено у поданому відповідачем відзиві на позовну заяву.

В судовому засіданні 17.03.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.09.2014 між Публічного акціонерного товариства «Асвіо Банк» (кредитодавець, позивач) та Відкритим акціонерним товариством «Київхімволокно» (позичальник, відповідач) було укладено про надання відзивної відновлювальної кредитної лінії № 16-201/14К (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору кредитодавець відкриває позичальнику відзивну відновлювальну кредитну лінію в рамках якої кредитодавець надає позичальнику кредити окремими траншами на наступних умовах:

1.1.1 ліміт кредитної лінії: 16 500 000,00 грн.

1.1.2 термін дії кредитної лінії з 10.09.2014 по 20.09.2016.

1.1.3 процентна ставка: 14,0% річних

1.1.4 кредит надається позичальнику на наступні цілі: на поповнення обігових коштів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно п. 1.2. договору надання кредиту в межах ліміту кредитної лінії супроводжується оформленням додаткового договору, який містить: суму кредиту, валюту кредиту, строк користування кредитом, розмір процентної ставки, номер позичкового рахунку, номер рахунку нарахованих процентів. Такий додатковий договір є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 3.1. договору видача кредитів на цілі, визначені в п. 1.1.4 договору проводиться протягом п'яти банківських днів після подання позичальником письмової заяви за умов належного виконання останнім умов цього договору шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку № 2304 на підставі якої укладається додатковий договір до цього договору.

Свої зобов'язання за договором позивач виконав, надавши в рамках кредитної лінії відповідачу кредити, що підтверджується відповідними додатковими договорами до договору та випискою з позичкового рахунку відповідача № 2304.

Згідно з п.п. 4.1., 4.2. договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щоденно; нарахування та сплата процентів за користування Кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом в періоді (28-29-30-31/365-366); при розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту.

Пунктом 5.3. договору передбачено, що сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно не пізніше 5 (п'ятого) числа місяця, наступного за місяцем, за який нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі.

13.06.2015 між сторонами укладено договір про внесення змін до договору, яким збільшено розмір процентної ставки за кредитом до 20% річних.

01.10.2015 між сторонами укладено договір про внесення змін до кредитного, яким збільшено розмір процентної ставки за кредитом до 27% річних.

Відповідно до п. 2.6.1. договору позичальник зобов'язаний сплачувати кредитодавцю проценти передбачені п. 1.1.3. цього договору, в порядку, визначеному п.п. 5.3-5.5., 5.7-5.9. цього договору.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач взяті на себе зобов'язання по сплаті процентів за користування кредитними коштами в передбачені договором строки не виконав, а відтак, заборгованість відповідача перед позивачем становить 505 832,88 грн.

Згідно з п. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості, що становить 505 832,88 грн. боргу по процентам за користування кредитом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов кредитного договору, у визначені строки сплату процентів не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст.ст. 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Так, розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 8.2. договору передбачено, що у разі прострочення позичальником строків сплати процентів та комісій, визначених цим договором та тарифами, позичальник сплачує кредитодавця пеню в національній валюті України в розмірі 0,1 процента від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період невиконання зобов'язань за договором.

В зв'язку з тим, що взяті на себе зобов'язання по сплаті процентів не виконав, він повинен сплатити позивачу, пеню розмір якої становить 52 046,52 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення 52 046,52 грн. пені за прострочення сплати процентів обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Асвіо Банк» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Київхімволокно» (02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Асвіо Банк» (14000, м. Чернігів, вул. Преображенська, 2, ) 505 832 (п'ятсот п'ять тисяч вісімсот тридцять дві) грн. 88 коп. боргу за процентами, 52 046 (п'ятдесят дві тисячі сорок шість) грн. 52 коп. пені за прострочення сплати процентів, 8 368 (вісім тисяч триста шістдесят вісім) грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 18.03.2016.

СуддяВ.В.Сівакова