ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016 року Справа № 904/4861/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т. А., Паруснікова Ю.Б.,

при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю.

За участю представників сторін:

від ТОВ : ОСОБА_1 представник;

від ПАТ КБ "ПриватБанк": ОСОБА_2 представник;

інші учасники апеляційного провадження в судове засідання не з'явилися

розглянувши апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.15 року по справі № 904/4861/15

за заявою ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ПОЛІПРОМ", м. Дніпропетровськ

до боржника ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "КОМЕКС", 52071, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Дослідне, вул. Наукова, 1 ()

у справі про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.15 року порушено провадження № 904/4861/15 у справі про банкрутство ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "КОМЕКС" (вул. Наукова, 1, с. Дослідне, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область, 52071, ), визнано грошові вимоги ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ПОЛІПРОМ", м. Дніпропетровськ в загальній сумі 540 161, 40 грн., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Розпорядником майна призначено ОСОБА_4.

Ухвала мотивована тим, що 24.11.14 р. господарським судом Дніпропетровської області видано наказ по справі № 904/8164/14 про стягнення з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "КОМЕКС", м. Дніпропетровськ на користь ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ПОЛІПРОМ", м. Дніпропетровськ заборгованості у сумі 529 570, 00 грн. та судовий збір у розмірі 10 591, 40 грн. Постановою Самарського відділу Державної виконавчої службі Дніпропетровського міського управління юстиції від 02.03.15 р. відкрито виконавче провадження № 46729306 про примусове виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області № 904/8164/14, виданого 24.11.14 р.

Вищезазначені обставини свідчать про наявність безспірних вимог ініціюючого кредитора до боржника, які підтверджені рішенням суду, не оплачені протягом трьох місяців з дати відкриття виконавчого провадження, що є підставою для порушення провадження про банкрутство ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "КОМЕКС", 52071, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Дослідне, вул. Наукова, 1( ).

Не погодившись з ухвалою суду, до апеляційної інстанції звернулось ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та припинити провадження по справі №904/4861/15.

В обґрунтування своїх доводів ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" вказує на те, що:

- ініціюючий кредитор ТОВ «ПОЛІПРОМ» у своїй заяві про порушення справи про банкрутство посилався на Постанову Самарського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 02.03.15 р. про відкриття виконавчого провадження № 46729306 про примусове виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області № 904/8164/14, виданого 24.11.14 р. та зазначив, що суму боргу у виконавчому провадженні не стягнуто. Жодних документів про хід виконавчого провадження ініціюючим кредитором до суду не було надано. Матеріали справи не містять жодних доказів щодо примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області № 904/8164/14.

Однак, у висновках Вищого господарсткого суду України, викладених у Постанові ВГСУ від 10 грудня 2013 року по справі № 42/456, Постанові ВГСУ від 18 лютого 2014 року по справі № 12/5009/210/11 зазначається:

Ініціюючий кредитор при зверненні із заявою про порушення справи про банкрутство повинен надати господарському суду постанову про відкриття виконавчого провадження та довідку про хід виконання наказу на рішення суду органом державної виконавчої служби, або відповідний документ, який би свідчив про стан виконавчого провадження на день звернення із заявою про порушення справи про банкрутство.

Вищезазначені документи не можуть бути надані суду після порушення справи, оскільки, на відміну від позовного провадження, порушення справи про банкрутство тягне за собою ряд правових наслідків."

- Також, абз.2 п.13 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 р. № 01-06/606/2013 визначає : «Крім того, господарський суд перевіряє правовий статус боржника та відсутність перешкод для порушення провадження у справі про банкрутство. Перелік підстав для відмови в порушенні провадження у справі, зазначений у частині сьомій статті 16 Закону, є вичерпним».

Слід звернути увагу на те, що боржник може задовольнити (частково чи повністю) вимоги кредиторів до підготовчого засідання суду, оскільки мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться лише за результатами підготовчого засідання господарського суду.

Якщо до підготовчого засідання вимоги кредитора (кредиторів) задоволено боржником частково і загальна сума безспірних грошових вимог складає менше встановленого Законом розміру (ч.3 ст. 10 Закону), господарський суд відмовляє у порушенні провадження у справі про банкрутство.

Однак, як вбачається з інформації про виконавче провадження з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, 06.08.2015 р. у виконавчому провадженні ВП №46729306 була винесена Постанова про арешт коштів боржника, якою було накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках боржника - вього на 22 рахунках.

Також, згідно з Актом про результати інвентарізації наявних коштів боржника від 03.11.2015 р., у ТОВ "КОМЕКС" наявні грошові кошти на рахунках у банківських установах.

Викладене свідчить про те, що зобов'язання ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «КОМЕКС» перед кредитором, яке стало підставою для звернення до суду із заявою про визнання боржника банкрутом, не виконується не у зв'язку з неплатоспроможністю боржника, а внаслідок неприйняття всіх необхідних заходів в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих документів, зокрема, шляхом виявлення та реалізації належного боржнику майна.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Отже, скаржник вважає, що оскаржувана ухвала не відповідає вищезазначеним вимогам. Просить скасувати ухвалу суду і припинити провадження у справі.

29.02.2016 року до Дніпропетровського апеляційного господарського суду від представника ТОВ «Поліпром» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

14.03.2016 року до Дніпропетровського апеляційного господарського суду від представника ТОВ «Поліпром» надійшло доповнення до відзиву на апеляційну скаргу, в якому він, посилаючись на норми чинного законодавства, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

15.03.2016 року прийнято вступну та резолютивну частини постанови.

В судовому засіданні присутні представники учасників апеляційного провадження надали пояснення по справі та навели обґрунтування своїх вимог з посиланням на норми законодавства.

Інші учасники провадження у справі в судове засідання не зявилися. Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для їх повідомлення належним чином про розгляд господарської справи в апеляційній інстанції та реалізації ними права судового захисту своїх інтересів (п.3.9.2 постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Вислухавши учасників апеляційного процесу, дослідивши докази у справі, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга має бути задоволена, ухвала суду першої інстанції про порушення провадження у справі має бути скасована, а провадження у справі слід припинити з наступних підстав.

У ч.3 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» чітко передбачено підстави, при наявності яких може бути порушено провадження у справі про банкрутство. Це наявність безспірних вимог до боржника, які сукупно мають становити не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не було передбачено цим Законом. Безспірні вимоги кредиторів-це їх грошові вимоги, які підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким у відповідності до законодавства здійснюється списання коштів з рахунка боржника.

При цьому ч. 3 ст. 16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» зобовязує господарський суд при порушенні провадження у справі про банкрутство перевірити обґрунтованість вимог кредитора, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження.

Проте, суд першої інстанції не в повній мірі виконав вимоги цього закону, а в значній частині і суттєво його порушив.

Так, провадження у справі було порушено за заявою ініціюючого кредитора ТОВ «Поліпром» 17 червня 2015 року. З матеріалів справи видно, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 1 листопада 2014 року у справі № 904/8164/14 (суддя Євстигнєєва Н.М.) було стягнуто з боржника на користь ініціюючого кредитора суму заборгованості 529 570 грн., витрати по сплаті судового збору, про що постановлено наказ.

Наказ виданий від 24.11.2014 року ( т.1 а.с.18), а 02.03.2015 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження (т.1 а.с.21) заступником начальника Самарського відділу виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Згідно ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» Заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Однак, визначені заходи примусового виконання рішень не є вичерпними. Ними можуть бути також інші заходи у залежності від застосованих у рішенні заходів захисту цивільних прав, передбачених Цивільним кодексом України, іншими законами України. Ці заходи свідчать, що обєктом стягнення в основному виступає майно боржника (в тому числі, за рішеннями немайнового характеру).

Процесуальний порядок застосування примусових заходів звернення стягнення на майно боржника, на заробітну плату (заробіток, доходи, пенсію, стипендію), порядок вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні, застосування інших заходів, передбачених рішенням, за яким боржник зобовязується особисто виконати певні дії (поновлення на роботі) або утриматися від їх вчинення, врегульовано іншими нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, з цих підстав не можна погодитися з тлумаченням ініціюючого кредитора щодо того, що примусові заходи виконання рішень вважаються вжитими вже з початку відкриття виконавчого провадження. Постанова про відкриття виконавчого провадження це початковий процесуальний документ, що ініціює виконавче провадження, але його ніяк не можна ототожнювати з примусовими заходами виконання судових рішень, оскільки він навпаки надає строк для добровільного, а не примусового виконання судового рішення. Отже , в часі його прийняття жодних примусових заходів щодо виконання судового рішення не здійснюється.

З цього можна зробити висновок, що в матеріалах справи відсутні докази щодо вжиття ініціюючим кредитором заходів щодо примусового стягнення за його вимогами.

Судом першої інстанції, крім того, не в повній мірі встановлені ознаки неплатоспроможності боржника, оскільки в ході виконавчого провадження було накладено арешт на рахунки боржника, яких у нього є понад 20 ( а.с.41). Наявність цих рахунків також підтверджується даними фіскального органу. Проте у матеріалах справи відсутні докази наявності чи відсутності на цих рахунках грошових коштів, дані про їх кількість та рух. Отже, неможливо зробити висновок про наявність чи відсутність ознак неплатоспроможності боржника або її загроз. Постановою державного виконавця від 28.08.2015 року заява про порушення виконавчого провадження взагалі повернута стягувачеві ( а.с.42).

За таких обставин оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального права і має бути скасована.

Відповідно до ст. 106 ГПК України у разі скасування ухвали про порушення провадження у справі справа має бути передана для розгляду суду першої інстанції.

Керуючись ст. 101, 103-105 ГПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.15 року по справі № 904/4861/15 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.15 року по справі № 904/4861/15 скасувати і припинити провадження у справі.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст складений 17.03.2016 року.

Головуючий Л.М. Білецька

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков