КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2016 р. Справа№ 910/23331/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Лобаня О.І.

Гаврилюка О.М.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 16.03.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Електровимірювач» на рішення господарського суду міста Києва від 19.10.2015 (повне рішення підписано 26.10.2015)

у справі №910/23331/15 (суддя Спичак О.М.)

за позовом публічного акціонерного товариства «Електровимірювач»

до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Елім-Партнер»

про визнання договору поруки припиненим,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.10.2015 у справі №910/23331/15 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ПАТ «Електровимірювач» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 19.10.2015 у справі №910/23331/15 та прийняти нове рішення суду, яким позов задовольнити.

В своїх доводах скаржник посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи та має місце порушення норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою від 27.11.2015 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г.. судді Лобань О.І., Федорчук Р.В. прийнято вказану вище апеляційну скаргу до провадження та призначено розгляд справи №910/23331/15 за участю уповноважених представників сторін.

Відповідно до розпорядження секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2016 у зв'язку з перебуванням судді Федорчука Р.В. на лікарняному, змінено склад судової колегії на: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Лобань О.І., Гаврилюк О.М.

Ухвалою від 25.01.2016 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Лобань О.І., Гаврилюк О.М. апеляційну скаргу ПАТ «Електровимірювач» прийнято до свого провадження.

Представник позивача брав участь у судовому засіданні 25.01.2015, в якому підтримував доводи апеляційної скарги, надавав пояснення та просив апеляційну скаргу ПАТ «Електровимірювач» задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва від 19.10.2015 у справі №910/23331/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Представники відповідача брали участь в судових засіданнях, заперечували щодо доводів апеляційної скарги, надавали пояснення та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судове засідання апеляційної інстанції третя особа повноважних представників не направила, своїм процесуальним правом, передбаченим ст. ст. 22, 27 Господарського процесуального кодексу України, не скористалася. Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання про розгляд апеляційної скарги, а також приймаючи до уваги те, що ухвалою про призначення справи до розгляду учасників судового процесу було попереджено, що неявка представників сторін без поважних причин у судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути справу без участі в судовому засіданні представників третьої особи.

Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» на підставі ст. 96 Господарського процесуального кодексу України надано суду відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу ПАТ «Електровимірювач» залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 19.10.2015 у справі №910/23331/15 - без змін.

10.12.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.08.2006 між АКБ «Райффайзенбанк Україна» (банк, правонаступником якого усіх прав та обов'язків є ПАТ «ОТП Банк») та ТОВ «Елім-Партнер» (позичальник) укладено договір про надання кредиту №CR 06-326/28-1, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит у розмірі, що не перевищує 4 500 000 євро, а позичальник приймає зобов'язання використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також оплатити відповідну плату за користування кредитом та виконати інші зобов'язання, як це вказано у договорі.

08.08.2006 відповідно до протоколу №23 засідання наглядової ради ВАТ «Електровимірювач» вирішено надати повноваження ОСОБА_2 представляти інтереси позивача при наданні дозволу ТОВ «Елім-Партнер» на підписання кредитного договору та отримання кредиту в АКБ «Райффайзенбанк Україна» на суму 4,5 млн. євро. Також вказаним протоколом надано згоду на поручительство ВАТ «Електровимірювач» перед АКБ «Райффайзенбанк Україна» згідно з умовами договору про надання кредиту. Дозволено ОСОБА_2 підписати з АКБ «Райффайзенбанк Україна» договір поруки.

15.08.2006 між ВАТ «Електровимірювач» (поручитель) та АКБ «Райффайзенбанк Україна» (заставодержатель) укладено договір поруки №SR 06-95/28-1 відповідно до умов якого поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором №CR 06-326/28-1 від 15.08.2006, в повному обсязі.

Відповідно до п. 2.1. договору поруки №SR 06-95/28-1 від 15.08.2006 порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх боргових зобов'язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі, зі всіма змінами та доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть бути укладені кредитором та боржником в майбутньому.

03.09.2007 згідно з протоколом №11 засідання наглядової ради позивача вирішено надати голові правління ВАТ «Електровимірювач» ОСОБА_2 повноваження на підписання із ЗАТ «ОТП Банк» договору поруки в забезпечення виконання кредитного договору, укладеного ТОВ «Елім-Партнер» із ЗАТ «ОТП Банк» на суму 5 млн. 750 тис. євро, терміном на 6,2 роки.

11.09.2007 між ЗАТ «ОТП Банк» (банк) та ТОВ «Елім-Партнер» (позичальник) укладено договір про надання кредиту №СR 07-443/29-1 відповідно до умов якого, банк надає позичальнику кредит у розмірі, що не перевищує 5 750 000 євро, а позичальник приймає зобов'язання використати та повернути банку суму отриманого кредиту не пізніше 15.09.2014 (п. п. 1.6.1 п. 1.6), а також оплатити відповідну плату за користування кредитом та виконати інші зобовязання, як це вказано у договорі.

Також 11.09.2007 між ЗАТ «ОТП Банк» (банк) та ВАТ «Електровимірювач» (поручитель) укладено договір про внесення змін до договору поруки №SR 06-95/28-1 від 15.08.2006, яким сторони визначили, що порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх боргових зобов'язань за кредитними договорами №CR 06-326/28-1 від 15.08.2006 та №СR 07-443/29-1 від 11.09.2007 у такому розмірі, такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі, зі всіма змінами та доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть бути укладені кредитором та боржником в майбутньому; строк повернення кредиту за кредитним договором №CR 06-326/28-1 від 15.08.2006 - не пізніше 15.08.2013 (сума не більше 4 500 000,00 євро), а за кредитним договором №СR 07-443/29-1 від 11.09.2007 (сума не більше 5 750 000,00 євро) - не пізніше 15.09.2014.

13.08.2008 між ЗАТ «ОТП Банк» (банк) та ВАТ «Електровимірювач» (поручитель) укладено договір про внесення змін до договору поруки №SR 06-95/28-1 від 15.08.2006, яким визначено, що порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх боргових зобов'язань за кредитним договором №СR 07-443/29-1 від 11.09.2007, зі строком повернення кредиту не пізніше 15.09.2014, сума кредиту - 5 750 000,00 євро.

21.01.2009 між ЗАТ «ОТП Банк» (банк) та ВАТ «Електровимірювач» (поручитель) укладено договір про внесення змін до договору поруки №SR 06-95/28-1 від 15.08.2006, яким визначено, що порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх боргових зобов'язань за кредитним договором №СR 07-443/29-1 від 11.09.2007, зі строком повернення кредиту не пізніше 15.09.2014, сума кредиту - 5 735 000,00 євро.

14.12.2010 між ПАТ «ОТП Банк» (банк) та ВАТ «Електровимірювач» (поручитель) укладено договір №4 про внесення змін до договору поруки №SR 06-95/28-1 від 15.08.2006, яким визначено, що порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх боргових зобов'язань за кредитним договором №СR 07-443/29-1 від 11.09.2007, зі строком повернення кредиту не пізніше 15.09.2014, сума кредиту може становити - 6 436 108,79 євро.

14.01.2011 згідно з протоколом засідання наглядової ради ВАТ «Електровимірювач» №8 надано згоду на укладення договору №5 про внесення змін до договору поруки та уповноважено голову правління ОСОБА_2 на підписання відповідного договору.

14.01.2011 між ПАТ «ОТП Банк» та ВАТ «Електровимірювач» укладено договір №5 про внесення змін до договору поруки SR 06-95/28-1 від 15.08.2006, яким викладено розділ «предмет договору» договору поруки в новій редакції.

Зокрема, поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати перед кредитором за повне, своєчасне та належне виконання боржником боргових зобов'язань, у повному обсязі. Зобов'язується перед кредитором, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання боржником боргових зобов'язань, протягом 3 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги кредитора виконати такі боргові зобов'язання на користь кредитора, якщо інше не буде вимагатися кредитором у письмовій формі.

11.07.2011 між ПАТ «ОТП Банк» та ВАТ «Електровимірювач» укладено договір №6 про внесення змін до договору поруки №SR 06-95/28-1 від 15.08.2006, яким визначено, що порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх боргових зобов'язань за кредитним договором №СR 07-443/29-1 від 11.09.2007, зі строком повернення кредиту не пізніше 15.09.2014, сума кредиту може становити - 6 791 316,75 євро.

У вересні 2015 року ПАТ «Електровимірювач» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ «ОТП Банк» про визнання договору поруки №SR 06-95/28-1 від 15.08.2006, із внесеними змінами і доповненнями, припиненим.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що обсяг його відповідальності за договором поруки, внаслідок укладення до нього додаткових угод, збільшено - з 5 750 000,00 євро терміном дії на 6 років і 2 місяці до 6 791 316,75 євро зі строком дії поруки до 15.09.2014. Позивач зазначає, що при цьому ні наглядова рада, ні загальні збори акціонерів ПАТ «Електровимірювач» рішення про збільшення обсягу відповідальності за договором поруки № SR 06-95/28-1 від 15.08.2006 - не приймали, зміни до договору не схвалювали.

При прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки укладення договору поруки та зміни до нього було погоджено уповноваженим органом позивача, а тому обсяг зобов'язань позивача було збільшено за його згодою. Крім того, обставина наступного схвалення позивачем договору про внесення змін до договору поруки не підлягає повторному доказуванню в силу приписів ч. 3 ст. 35 ГПК України.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що позивач не погоджував збільшення ліміту відповідальності за договором поруки та встановлені господарськими судами факти у справі №910/22402/13 не є преюдиціальними для вирішення спору у даній справі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Статтею 97 ЦК України визначено, що управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 101, ч. 2 ст. 160 ЦК України нагляд за діяльністю установи здійснює її наглядова рада. Наглядова рада здійснює нагляд за управлінням майном установи, додержанням мети установи та за її іншою діяльністю відповідно до установчого акта. Статутом акціонерного товариства і законом встановлюється виключна компетенція наглядової ради.

Судом встановлено, що до виключної компетенції наглядової ради позивача належить: надання дозволу голові правління на укладання угод, сума по кожній з яких перевищує 100 000,00 грн. (пп. 24 п. 7.9.9 статуту), прийняття рішень про укладання будь-якої кредитної угоди (договору), угоди (договору) про надання в заставу майна товариства (рухомого та нерухомого), угоди (договору) про надання чи одержання позики, надання товариством поруки чи гарантії або іншого забезпечення під виконання зобов'язань товариства чи третіх осіб.

Зі змісту договорів від 13.08.2008 та 21.01.2009 про внесення змін до договору поруки №SR 06-95/28-1 від 15.08.2006 вбачається, що обсяг відповідальності позивача не збільшився.

Судом встановлено, що обсяг відповідальності позивача за договором договору поруки №SR 06-95/28-1 від 15.08.2006 дійсно збільшився внаслідок укладено договору про внесення змін від 14.12.2010 (зокрема збільшився в частині суми забезпечення).

Однак, таке збільшення відбулось відповідно до рішення уповноваженого органу (наглядової ради) ПАТ «Електровимірювач», яке оформлено протоколом №7 від 14.12.2010, що в свою чергу узгоджується з нормами ст.ст. 97 , 101, 160 ЦК України та положеннями статуту позивача.

Також судом встановлено, що укладення 14.01.2011 договору про внесення змін до договору поруки №SR 06-95/28-1 від 15.08.2006 не змінило обсяг відповідальності позивача ні по відношенню до суми забезпечення, ні по відношенню дати дії забезпечення. Укладення договору від 14.01.2011 відбулось згідно з рішенням уповноваженого органу ПАТ «Електровимірювач», а саме наглядової ради, відповідне рішення якої оформлено протоколом №8 від 14.01.2011, що узгоджується з приписами вищезазначених норм ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що 11.07.2011 між ПАТ «ОТП Банк» та ВАТ «Електровимірювач» укладено договір №6 про внесення змін до договору поруки №SR 06-95/28-1 від 15.08.2006, яким визначено, що порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх боргових зобов'язань за кредитним договором №СR 07-443/29-1 від 11.09.2007, зі строком повернення кредиту не пізніше 15.09.2014, сума кредиту може становити - 6 791 316,75 євро.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2014, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 04.03.2015 у справі №910/22402/13, у задоволенні позову ПАТ «Електровимірювач» про визнання недійсним договору поруки № SR 06-95/28-1 від 15.08.2006 відмовлено.

Зокрема, судом встановлено, що договори №4 та №5 про внесення змін до спірного договору поруки, вчинялися Головою правління ПАТ «Електровимірювач» ОСОБА_2 на виконання рішень наглядової ради, оформлених протоколами №7 від 14.12.2010 та №8 від 14.01.2011. Після укладення договору №6 від 11.07.2011 про внесення змін до спірного договору поруки, вчинені Головою правління позивача дії на виконання вказаного договору (надання згоди на проведення операцій по погашенню відсотків за користування кредитом, надання згоди відповідачу на списання грошових коштів з банківського рахунку з метою погашення відсотків за кредитним договором) є доказом наступного схвалення правочину саме повноважним органом юридичної особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 19.08.2014 у справі №5010/238/2012-16/12, від 19.08.2014 у справі №5013/492/12|3-59гс14.

Посилання скаржника на те, що судом не досліджено та не враховано, що протокол №7 від 14.12.2010 не існує, судова колегія вважає необґрунтованим та безпідставним, оскільки вказаний протокол був досліджений судом під час розгляду справи №910/22402/13.

Також судом у справі №10/22402/13 встановлено, що листом від 22.08.2010 №748 позивач (в особі Голови правління ОСОБА_2) просив відповідача надати згоду на проведення операцій по погашенню відсотків за користування кредитом саме ПАТ «Електровимірювач» як фінансовим поручителем, у зв'язку з тимчасовими фінансовими труднощами ТОВ «Елім-Партнер».

Листом від 27.10.2011 №905 позивач (в особі Голови правління ОСОБА_2) на підставі договору поруки надав право відповідачу списувати грошові кошти з банківського рахунку з метою погашення відсотків за кредитним договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень

Дії органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, у відносинах із третіми особами розглядаються як дії самої юридичної особи (дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19.08.2014 у справі №5013/492/12|3-59гс14).

У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

В рішенні від 25.07.2002 по справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Отже, обставина наступного схвалення позивачем договору про внесення змін до договору поруки №SR 06-95/28-1 від 15.08.2006, укладеного сторонами 11.07.2011, не підлягає повторному доказуванню в силу приписів ч. 3 ст. 35 ГПК України.

Твердження позивача, що обставини, на які суд першої інстанції посилається в рішенні не є достовірно встановленими та не мають преюдиціального значення, судова колегія вважає безпідставними та необґрунтованими виходячи з вищенаведеного.

Пункт 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Нормами ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно з п. 4.1.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» від 24.11.2014 №1 зміна умов зобов'язання, забезпеченого порукою, без згоди поручителя може припинити поруку лише у випадку, коли зазначене призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя за забезпеченим порукою зобов'язанням.

Збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни забезпеченого порукою зобов'язання суди повинні розуміти як: підвищення розміру процентів або встановлення нових умов щодо порядку зміни розміру процентної ставки, що призведе до її збільшення; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти; установлення або збільшення розміру неустойки; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним тощо. Господарські суди мають враховувати, що згода поручителя надається в порядку та у спосіб, який передбачений договором поруки. Якщо договором поруки передбачено зміну його умов за письмової згоди сторін, то у такому разі саме лише повідомлення кредитором або боржником поручителя про зміну умов договору не є доказом надання поручителем згоди.

Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами, установлення (збільшення розміру) неустойки, встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, тощо (дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.02.2013 у справі №6-172цс12).

Таким чином, на переконання судової колегії, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що укладення договору поруки №SR 06-95/28-1 від 15.08.2006 та внесення змін до нього було погоджено уповноваженим органом ПАТ «Електровимірювач» - наглядовою радою, а тому обсяг зобов'язань скаржника було збільшено за його згодою.

Колегія суддів вважає, що позивачем не доведено суду наявність підстав для припинення договору поруки № SR 06-95/28-1 від 15.08.2006 на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Отже, враховуючи вищевикладене, позов задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання ПАТ «ОТП Банк» про застосування строків позовної давності судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Пунктом 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» №10 від 29.05.2013 визначено, що перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки відповідачем не порушено прав та охоронюваних законом інтересів позивача і суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у зв'язку з безпідставністю, строк позовної давності у даній справі застосуванню не підлягає.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Нормами ст. 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 19.10.2015 у справі №910/23331/15 прийнято після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, а також у зв'язку із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, і є таким що відповідає нормам закону.

Зважаючи на те, що доводи позивача законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення господарського суду міста Києва від 19.10.2015 у справі №910/23331/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ПАТ «Електровимірювач» - без задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Електровимірювач» на рішення господарського суду міста Києва від 19.10.2015 у справі №910/23331/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 19.10.2015 у справі №910/23331/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/23331/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.І. Лобань

О.М. Гаврилюк