ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016 року Справа № 912/3129/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Березкіної О.В. ( доповідач)

Суддів: Величко Н.Л., Подобєд І.М.

При секретарі Логвіненко І.Г.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність №14-96 від 18.04.2014 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність б/н від 10.04.2016 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу комунального підприємства «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради

на ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 25 грудня 2015 року у справі № 912/3129/14

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до комунального підприємства «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради, м. Олександрія Кіровоградської області

про стягнення 1 576 316 грн. 47 коп.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 25 грудня 2015 року ( суддя Вавренюк Л.С.) у задоволенні заяви комунального підприємства «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню- відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, комунальне підприємство «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило ухвалу суду скасувати та задовольнити заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування своєї скарги комунальне підприємство «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради посилається на те, що ухвала суду є необґрунтованою, винесеною при неповному зясуванні обставин та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт вважає, що пені, штрафні санкції та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, оскільки відповідачем погашено у тримісячний строк заборгованість за природний газ у відповідності до Закону України від 14.05.2015 року № 423-УШ «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставою для скасування ухвали суду та задоволення заяви.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18 лютого 2016 року апеляційна скарга була прийнята до розгляду, розгляд справи було призначено у судовому засіданні на 29 лютого 2016 року у складі колегії суддів : головуючого судді Іванова О.Г. (доповідача); суддів: Величко Н.Л., Подобєда І.М.

29 лютого 2016 року протоколом повторно автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді-доповідача ОСОБА_3 призначено для розгляду справи № 912/3129/14 колегію суддів у складі : ОСОБА_4, (головуючий суддя -доповідач); судді : Величко Н.Л., Подобєд І.М.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 2 березня 2016 року апеляційна скарга була прийнята до свого провадження, розгляд справи було призначено у судовому засіданні на 15 березня 2016 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Кіровоградської області від 17.11.2014 р. стягнуто з комунального підприємства "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради (далі КП "Теплокомуненерго") на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (ПАТ "НАК "Нафтогаз України" заборгованість в сумі 1 576 316,47 грн., з яких: 740 690,08 грн. - пеня, 185 806,67 грн. - 3% річних, 625 723,96 грн. - штраф, 24 095,76 грн. - інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 31 527,00 грн, про що 10.12.2014 р. видано відповідний наказ.

20.11.2015 р. на адресу господарського суду надійшла заява КП "Теплокомуненерго" від 19.11.2015 р. № 2335, відповідно до якої заявник просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню наказ господарського суду від 10.12.2014 р. у справі № 912/3129/14 (а.с. 77-80).

В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на набрання чинності з 06.06.2015 р. Закону України від 14.05.2015 р. № 423-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", згідно якого ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" (надалі Закон) доповнено, зокрема, частиною 13 наступного змісту: "Заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості.

Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Зазначені пені, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини.

З огляду на вищезазначені вимоги закону, заявник вважає, що заборгованість з оплати пені, штрафу, 3% річних та інфляційних підлягає списанню, оскільки ним у добровільному порядку сплачена заборгованість, а виданий наказ підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відмовляючи у задоволенні заяви, господарський суд першої інстанції виходив з того, що списання пені в сумі 740 690,08 грн., 3% річних в сумі 185 806,67 грн., штрафу в сумі 625 723,96 грн. та інфляційних втрат в сумі 24 095,76 грн. за прострочення оплати поставленого природного газу за договором від 26.01.2012 р. № 8-ТЕ-2012 не підпадає під дію ч. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" з тих підстав, що основна сума заборгованості за спожитий природний газ по договору погашена боржником до набрання чинності вищезазначеним Законом, тобто до 06.06.2015 року і на день набрання чинності Законом КП "Теплокомуненерго" не мав перед стягувачем заборгованості за природний газ, спожитий за договором 26.01.2012 р. № 8-ТЕ-2012, що виводить боржника за межі списання пені, штрафних та фінансових санкцій.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Частина четверта ст. 117 Господарського процесуального кодексу України містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті: якщо його видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково) (п. 3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Таким чином, обставини, на підставі яких господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню, мають бути безспірними та безпосередньо засвідчувати факт припинення зобовязань боржника.

Відповідно до Закону України від 14.05.2015 р. № 423-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" внесено зміни до Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", зокрема, ст. 18 Закону доповнено частиною 13 такого змісту:

"Заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості.

Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Зазначені пені, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини".

Таким чином, предметом регулювання ч.1 ст.18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" у редакції Закону України №423-VIII від 14.05.2015 є заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий у період з 01.01.2014 по 31.12.2014 року, яка підлягає реструктуризації за умови погашення заборгованості, яка залишилася непогашеною станом на 06.06.2015 за природний газ, спожитий до 01.01.2014, без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду.

При цьому, законодавець визначив, що списання пені, штрафних та фінансових санкцій може відбуватись лише за умови виконання сторонами вказаних вище вимог: тобто, після сплати в 3-х місячний строк заборгованості за природний газ, спожитий до 2014 року і після укладення договору про реструктуризацію заборгованості за газ, спожитий протягом 2014 року, отже списання пені, штрафних та фінансових санкцій є одним із елементів процедури реструктуризації цієї заборгованості, отже не може розглядатись відокремлено від реструктуризації.

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції, основний борг по договору від 26.01.2012 р. № 8-ТЕ-2012 був повністю погашений до винесення рішення по справі, внаслідок чого станом на 06.06.2015 заборгованість відповідача за природний газ, спожитий до 01.01.2014 не обліковувалась, оскільки розрахунки за спожитий газ останнім здійсненні з порушенням визначеного договором строку, що і стало підставою для нарахування та стягнення пені, штрафу, інфляційних втрат та 3% річних.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленій, зокрема, у справі № 6-49цс12 від 06.06.12) інфляційні витрати на суму боргу та 3 % річних є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового праву та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат ( збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплаті кредиторові, а тому не є штрафними санкціями і відповідно відсутні правові підстави для їх списання.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що правила списання штрафних санкцій не поширюються на суми пені та штрафу, які є предметом стягнення за наказом від 10.12.2014 року, тому правомірно відмовив у задоволенні заяви комунального підприємства «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що господарським судом дана правильна юридична оцінка обставинам справи, тому висновки є законними, обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, нормам матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

Керуючись ст.ст. 81, 99, 101, 103 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 25 грудня 2015 року у справі № 912/3129/14 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 17 березня 2016року.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя Н.Л.Величко

Суддя І.М.Подобєд