ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2016 р. Справа № 923/59/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Черковій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до: Приватного підприємства "Херсонтеплогенерація", м.Херсон

про стягнення заборгованості в сумі 3 924,94 грн. за договором купівлі-продажу природного газу

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник за дорученням № 24-93 від 18.04.2014р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник за дорученням від 28.08.2014р.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) звернулось до господарського суду Херсонської області з позовною заявою до приватного підприємства "Херсонтеплогенерація" (відповідач) у якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 3 924,94 грн., а саме: 1 140 грн. 88 коп. пені, 2 548 грн. 74 коп. інфляційних втрат та 3 % річних у розмірі 235 грн. 32 коп., відповідно до умов договору № 2708/14-КП-33 про купівлю-продаж природного газу, укладеного сторонами 31 січня 2014 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст. 526, 611 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 193, 231 Господарського кодексу України.

Представник позивача в ході судового засідання підтримав вимоги, викладені у позовній заяві.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій (пені) до розміру 1 гривні, оскільки предметом договору постачання газу для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням м.Херсон, а також те, що ПП "Херсонтеплогенерація" є соціально значимим підприємством м.Херсон. яке забезпечує централізоване теплопостачання населення, підприємстві установ бюджетної сфери в м.Херсоні, що прострочка з оплати газу за договором виникла через значну заборгованість населення з оплати послуг постачання теплової енергії, несвоєчасне відшкодування держави різниці в тарифах за надані відповідачем послуги з теплопостачання, а також, несвоєчасне надходження компенсації за поставлену відповідачем теплову енергію громадянам, яким надаються пільги та субсидії і яка, у разі її надходження, негайно перераховувалась на рахунок позивача в якості оплати за отриманий газ за спірним договором, застосування до відповідача штрафних санкцій у стовідсотковому розмірі може призвести до ще більшого погіршення його фінансового становища.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, що прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в:

31 січня 2014 року між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) та приватним підприємством "Херсонтеплогенерація" (відповідач) був укладений договір про купівлю-продаж природного газу № 2708/14-КП-33 з додатковими угодами: № 1 від 29.04.2014р., № 2 від 20.05.2014р., № 3 від 13.06.2014р., № 4 від 11.09.2014р., № 5 від 21.11.2014р., № 6 від 22.12.2014р.

Згідно з цим договором, публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" зобов'язується передати у власність приватного підприємства "Херсонтеплогенерація" у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 000, а приватне підприємство "Херсонтеплогенерація" зобов'язане прийняти і оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до п.1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ).

Пунктом 2.1 договору встановлено, що продавець передає покупцеві в період з 01 січня 2014р. по 31 грудня 2014р. газ в обсягом до 52 тис.куб.м., у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб.м.):

Місяць Обсяг Місяць Обсяг Місяць Обсяг Місяць Обсяг
січень 10 квітень 1,5 липень 0,5 жовтень 3
лютий 10 травень 0,6 серпень 0,5 листопад 5
березень 10 червень 0,4 вересень 0,5 грудень 10
I кв. 30 II кв. 2,5 III кв. 1,5 IV кв. 18

Відповідно до п.5.2. Договору ціна за 1000 куб.м. газу становить 3 113 грн. 00 коп., без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів та транспортування, розподіл і постачання, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%;

- податок на додану вартість за ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 287,00 грн., крім того ПДВ - 20%- 57,40 грн., всього з ПДВ 344,40 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 3462,26 грн., крім того ПДВ - 20% - 692,45 грн., всього з ПДВ - 4 154,71 грн.

Згідно з п.6.1. Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Розділом 7 договору передбачено відповідальність сторін.

Так, пунктом 7.1 Договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим Договором.

Згідно п.7.2. Договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього Договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1. умов цього Договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день простроченого платежу.

На виконання п. 2.1. Договору позивач поставив протягом січня - грудня 2014 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 221 932,77 грн., що підтверджуються актами приймання - передачі природного газу:

- від 31.01.2014р. за січень на суму 54 779,88 грн.;

- від 28.02.2014р. за лютий на суму 45 273,90 грн.;

- від 31.03.2014р. за березень на суму 26 756,34 грн.;

- від 30.04.2014р. за квітень на суму 7 197,10 грн.;

- від 31.05.2014р. за травень на суму 4 178,11 грн.;

- від 30.06.2014р. за червень на суму 1 623,99 грн.;

- від 31.07.2014р. за липень на суму 1 095,11 грн. (а.с. 26-32).

Приватне підприємство "Херсонтеплогенерація", у порушення п.7.2 Договору невчасно проводило розрахунки за спожитий природний газ у встановлені строки, у зв'язку з чим згідно з п.7.3 Договору публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" здійснено нарахування пені у розмірі 1 140 грн. 88 коп.

Через несвоєчасне виконання зобов'язань за Договором позивачем нараховані відповідачу 3% річних у сумі 235 грн. 32 коп. та 2 548 грн. 74 коп. індексу інфляції.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" (далі - Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вищезгаданого Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічна норма міститься в п. 2 ст. 343 ГК України.

За поданим позивачем розрахунком розмір пені становить 1 140 грн. 88 коп.

Через несвоєчасне виконання зобов'язань позивачем нараховані відповідачу 3% річних у сумі 235 грн. 32 коп. та інфляційні витрати у сумі 2 548 грн. 74 коп. відповідно до розрахунку (а.с.9-13), у зв'язку з чим суд зазначає, що правові наслідки порушення юридичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, приписами статей 534, 549-552, 611, 625 Цивільного кодексу України, а також статтями 229-234 Господарського кодексу України. З урахуванням приписів частини другої статті 625 ЦК України правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто прострочення у виконанні зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й серед іншого інфляційні нарахування, що обраховуються як добуток від суми основного боргу на індекс інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. інфляційні нарахування входять до складу грошового зобов'язання. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць; відтак прострочення платежу за період часу, менший за місяць, не тягне за собою інфляційних нарахувань.

Поряд з цим, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 1 140 грн. 88 коп., 3% річних у розмірі 235 грн. 32 коп. та інфляційних у розмірі 2 548 грн. 74 коп., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на відсутність його вини в несвоєчасних розрахунках через невідшкодування різниці в тарифах на теплову енергію та у звязку з цим збитковістю підприємства не є підставою звільнення його від сплати пені, як і підставою зменшення штрафних санкцій до 1 грн. 00 коп., оскільки відповідач не позбавлений права на звернення з відповідним позовом про відшкодування йому різниці в тарифах у встановленому законом порядку. До того ж умовами договору також не передбачено звільнення його від сплати пені та штрафу у випадку невідшкодування різниці в тарифах на теплову енергію через невідповідність фактичної її вартості затвердженим тарифам.

Відповідно до пункту 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування ГПК України" вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження клопотання щодо зменшення пені до 1 грн. 00 коп., оскільки зменшення штрафних санкцій судом вирішується з урахуванням матеріальних інтересів сторін, їх фінансованого стану, ступеню вини відповідача у виникненні спору, наявності інфляційних процесів в економіці держави та інших обставин справи, які б свідчили про можливість зменшення пені.

При цьому, слід також враховувати, що за змістом частини першої статті 229 ГК України та частини першої ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобовязання боржник відповідає, хоч би його виконання стало неможливим не тільки в результаті його винних дій чи бездіяльності. Тобто боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання грошового зобовязання за будь-яких обставин.

Окрім того, ч.2 ст.218 ГК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також невідшкодування із бюджету різниці між фактичними витратами та затвердженими тарифами на теплову енергію не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Тому, є помилковим посилання відповідача, як на підставу для зменшення штрафних санкцій, на заборгованість населення з оплати послуг з теплопостачання, різницю у тарифах та тяжкий фінансовий стан відповідача, внаслідок чого його доводи не можуть бути підставою звільнення його від сплати пені.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до положень ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

В силу ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного рішення.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивачу на підставі ст.49 ГПК України відшкодовуються судові витрати за рахунок відповідача.

На підставі вищезазначених норм права та керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2.Стягнути з приватного підприємства "Херсонтеплогенерація" (73000, м.Херсон, вул.Кутузова, 2а, , інші реквізити суду не відомі) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,6, , п/р № 1 в АТ "Ощадбанк", код банку: 3000465) пеню у розмірі 1 140 грн. 88 коп., 3 % річних у розмірі 235 грн. 32 коп., інфляційних у розмірі 2 548 грн. 74 коп., в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору в сумі 1 378 грн. 00 коп.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України (вступна, описова, мотивувальна і резолютивна частини).

Повне рішення складено 22.03.2016р.

Суддя В.В.Литвинова