ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2016 р.Справа № 922/298/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу", м. Харків
до Комунального підприємства "Баст", м. Харків
про стягнення 490593,83 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність №880 від 30.12.2015;

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою щодо стягнення з відповідача - Комунального підприємства "Баст" заборгованості у розмірі 443443,59 грн., з яких: 361378,67 грн. - сума боргу за надані послуги з теплопостачання за період з червня 2015р. по грудень 2015р.; 3392,15 - 3% річних за період з 19.07.2015 по 01.02.2016 за прострочення оплати заборгованості за період з червня 2015 року по грудень 2015 року; 7161,59 грн. - 3% річних за період з 19.06.2015 по 01.02.2016 за прострочення оплати заборгованості за період з вересня 2013 р. по травень 2015 р. та за прострочення виконання рішення суду від 17.08.2015 р. по справі № 922/3636/15; 6782,72 грн. - інфляційних втрат за період з вересня 2015р. по грудень 2015р. за прострочення оплати заборгованості за період з червня 2015 року по грудень 2015 року; 13724,07 грн. - інфляційних витрат за період з вересня 2015р. по грудень 2015р. за прострочення оплати заборгованості за період з вересня 2013 р. по травень 2015 р. та за прострочення виконання рішення суду від 17.08.2015 р. по справі № 922/3636/15, а також 51004,39 грн. - пені за період з 16.07.2015 по 01.02.2016 за прострочення оплати заборгованості за період з червня 2015 року по грудень 2015 року. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати у розмір 6651,65 грн.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 15 про надання послуг з "Пара та гаряча вода; постачання пари та гарячої води" від 01 липня 2014 року щодо оплати наданих послуг з теплопостачання, внаслідок чого виникла заборгованість за надані послуги за період з червня 2015р. по грудень 2015р. та нараховано за вказані вище періоди 3% та інфляційні втрати, а також внаслідок невиконання рішення господарського суду Харківської області від 17.08.2015 по справі № 922/3636/15 за період не охвачений даним рішенням суду позивачем також нараховано 3% річних та інфляційні.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08 лютого 2016 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 25 лютого 2016 року о 11:30 годині. Цією ж ухвалою суду витребувано у сторін додаткові докази.

Представник позивача надав 25 лютого 2016 р. заяву про збільшення розміру позовних вимог (вх. №6430), в якій позивач збільшує розмір заявлених позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача 490593,83 грн., у тому числі: 408528,91 грн. - сума боргу за надані послуги з теплопостачання за період з червня 2015р. по січень 2016р.; 3392,15 грн. - 3% річних за період з 16.07.2015 по 01.02.2016 за прострочення оплати заборгованості за період з червня 2015 року по грудень 2015 року; 7161,59 грн. - 3% річних за період з 19.06.2015 по 01.02.2016 за прострочення оплати заборгованості за період з вересня 2013 р. по травень 2015 р. та за прострочення виконання рішення суду від 17.08.2015 р. по справі № 922/3636/15; 6782,72 грн. - інфляційних втрат за період з вересня 2015р. по грудень 2015р. за прострочення оплати заборгованості за період з червня 2015 року по грудень 2015 року; 13724,07 грн. - інфляційних витрат за період з вересня 2015р. по грудень 2015р. за прострочення оплати заборгованості за період з вересня 2013 р. по травень 2015 р. та за прострочення виконання рішення суду від 17.08.2015 р. по справі № 922/3636/15, а також 51004,39 грн. - пені за період з 16.07.2015 по 01.02.2016 за прострочення оплати заборгованості за період з червня 2015 року по грудень 2015 року. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати у розмір 7358,91 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25 лютого 2016 року прийнято заяву про збільшення розміру позовних вимог до провадження, продовжено розгляд справи з її урахуванням та розгляд справи відкладено на 10 березня 2016 р. о 10:30 год.

В судовому засіданні 10.03.2016 представник позивача підтримав позов та просив суд його задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву та витребуваних судом документів не надав.

Копія ухвали про порушення провадження у справі, надіслана на адресу відповідача: 61010, м. Харків, пров. Ващенківський, 4, яка зазначена позивачем у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, проте була повернута підприємством зв'язку до господарського суду з посиланням на закінчення терміну зберігання.

Копія ухвали господарського суду Харківської області від 25 лютого 2016 року про відкладення розгляду справи на 10 березня 2016 р. о 10:30 год. надіслана на адресу відповідача 29 лютого 2016 року і не повернута підприємством зв'язку.

Відповідно до п.п.1) п.1 Розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 28.11.2013 р. N 958 нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку): місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

Згідно п.2 Розділу ІІ Нормативів при пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

У п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарським судам України надано роз'яснення, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи й відсутність представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за наявними у справі матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

01.07.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу" (Теплопостачальна організація) та Комунальним підприємством "Баст" (Споживач) укладено договір № 15 про надання послуг з "Пара та гаряча вода; постачання пари та гарячої води" (надалі - Договір), відповідно до умов якого позивач зобов'язався постачати відповідачу теплову енергію в потрібних йому обсягах, а відповідач оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (розділ 1 Договору).

Відповідно до п.2.1 Договору теплова енергія постачається відповідачу в обсягах згідно з додатком № 1 до цього договору в гарячій воді на потреби:

- опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону;

- гаряче водопостачання - протягом року;

- технологічні потреби - по мірі необхідності.

Згідно з п.6.3. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідно до п.6.4 Договору споживач (відповідач) за 3 дні до початку розрахункового періоду самостійно, ініціативним дорученням сплачує енергопостачальній організації вартість зазначеної в додатку 1 до договору кількості теплової енергії з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду.

Згідно з п. 6.5 Договору Остаточний рахунок за спожиту теплову енергію Споживач (відповідач) здійснює до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Позивач виконав свої обов'язки за спірним договором у повному обсязі та поставив теплову енергію відповідачеві за період з червня 2015 року по січень 2016 року на суму 408528,91 грн., що підтверджується наступними актами виконаних робіт:

- надання послуг з теплопостачання за червень 2015 року на суму 63178,86 грн. підтверджується актом виконаних робіт № 866 від 30.06.2015 на суму 67613,21 грн. та актом виконаних робіт № 883 від 31.07.2015 на суму - 4434,35 грн.;

- надання послуг з теплопостачання за липень 2015 року на суму 58483,58 грн. підтверджується актом виконаних робіт № 950 від 31.07.2015 на суму 58483,58 грн.;

- надання послуг з теплопостачання за серпень 2015 року на суму 46928,37 грн. підтверджується актом виконаних робіт № 973 від 31.08.2015 на суму 46928,37 грн.;

- надання послуг з теплопостачання за вересень 2015 року на суму 47149,04 грн. підтверджується актом виконаних робіт № 1109 від 30.09.2015 на суму 47149,04 грн.;

- надання послуг з теплопостачання за жовтень 2015 року на суму 50170,06 грн. підтверджується актом виконаних робіт № 1159 від 31.10.2015 на суму 50170,06 грн.;

- надання послуг з теплопостачання за листопад 2015 року на суму 46178,09 грн. підтверджується актом виконаних робіт № 1393 від 30.11.2015 на суму 46178,09 грн.;

- надання послуг з теплопостачання за грудень 2015 року на суму 49290,67 грн. підтверджується актом виконаних робіт № 1622 від 31.12.2015 на суму 49290,67 грн.

- надання послуг з теплопостачання за січень 2016 року на суму 47150,24 грн. підтверджується актом виконаних робіт № 91 від 31.01.2016 на суму 47150,24 грн.

Вищевказана заборгованість також визнається відповідачем в акті звірки від 04 лютого 2016 року.

Вищевказані акти виконаних робіт та акт звірки були підписані повноважними представниками з обох сторін та скріплені печатками підприємств.

Відповідач, в свою чергу, не виконав свої договірні забов'язання, у зв'язку з чим утворилась заборгованість перед позивачем за надані послуги з теплопостачання за період з червня 2015 року по січень 2016 року на суму 408528,91 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1, ч. 6 ст.19 Закону України "Про теплопостачання" діяльність у сфері теплопостачання може здійснюватись суб'єктами господарської діяльності у сфері теплопостачання всіх організаційно-правових форм та форм власності, зокрема, на основі договорів оренди, підряду, концесії, лізингу та інших договорів. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, хоча мав можливість скористуватись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї позиції по справі, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача в частині стягнення коштів в сумі 408528,91 грн. правомірна та обґрунтована, така, що не спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3392,15 грн. - 3% річних за період з 16.07.2015 по 01.02.2016 за прострочення оплати заборгованості за період з червня 2015 року по грудень 2015 року; 7161,59 грн. - 3% річних за період з 19.06.2015 по 01.02.2016 за прострочення оплати заборгованості за період з вересня 2013 р. по травень 2015 р. та за прострочення виконання рішення суду від 17.08.2015 р. по справі № 922/3636/15; 6782,72 грн. - інфляційних втрат за період з вересня 2015р. по грудень 2015р. за прострочення оплати заборгованості за період з червня 2015 року по грудень 2015 року; 13724,07 грн. - інфляційних витрат за період з вересня 2015р. по грудень 2015р. за прострочення оплати заборгованості за період з вересня 2013 р. по травень 2015 р. та за прострочення виконання рішення суду від 17.08.2015 р. по справі № 922/3636/15.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Рішенням господарського суду Харківської області від 17.08.2015 по справі № 922/3636/15 з Комунального підприємства "Баст" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу" стягнуто 371685,98грн. основного боргу, 18150,80грн. 3% річних, 181869,99грн. збитків від інфляції, 44173,94грн. пені та 14761,09грн. судового збору.

Вищезазначене рішення відповідачем виконувалось частково і несвоєчасно.

Враховуючи те, що відповідачем належним чином зазначене судове рішення не виконане, а борг в повному обсязі не погашено, позивачем було нараховано відповідачу 7161,59 грн. 3% річних за період з 19.06.2015 по 01.02.2016 та інфляційні втрати в сумі 13724,07 грн. за період з вересня 2015 року по грудень 2015 року.

У п. 7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" господарським судам роз'яснено, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Судом перевірено розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за допомогою системи "Законодавство" та встановлено, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача З % річних у розмірі 3392,15 грн. за період з 16.07.2015 по 01.02.2016 за прострочення оплати заборгованості за період з червня 2015р. по грудень 2015р., 3 % річних у розмірі 7161,59 грн. за період з 19.06.2015 по 01.02.2016 за прострочення оплати заборгованості за період з вересня 2013 року по травень 2015 року та за прострочення виконання рішення суду від 17.08.2015р. по справі № 922/3636/15, інфляційних втрат у розмірі 6782,72 грн. за період з вересня 2015 року по грудень 2015 року за прострочення оплати заборгованості за період з червня 2015 року по грудень 2015 року та інфляційних втрат у розмірі 13724,07 грн. за період з вересня 2015 року по грудень 2015 року за прострочення оплати заборгованості за період з вересня 2013 року по травень 2015 року та за прострочення виконання рішення суду від 17.08.2015 по справі № 922/3636/15 обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, відповідають вимогам чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення 51004,39 грн. - пені, суд виходить з наступного.

За змістом ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) за яким передбачено правові наслідки, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч.2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У п. 7.2.3. Договору сторони встановили, що за несвоєчасне виконання розрахунків за спожиту теплову енергію - нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ належної до сплати суми за кожен день прострочення за період з дня наступу строку оплати до дня фактичної сплати.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

У п. 1.12. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 р. за № 14 господарським судам роз`яснено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Таким чином, суд здійснивши перерахунок пені за допомогою системи "Законодавство", не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання такого зобов'язання, вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 51004,39 грн. підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 7358,91 грн.

На підставі вищевикладеного та ст.129 Конституції України, ст.19 Закону України "Про теплопостачання", ст.ст.1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", ст.ст.6, 11, 253, 509, 525, 526, 530, 549, 599, 610, 611, 612, 625, 629, 901 Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, 179, 193, 232, 343 Господарського суду України, та керуючись ст.ст.1, 12, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "Баст" (61010, м. Харків, пров. Ващенківський, 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу" (61018, м. Харків, вул. Балакірєва, 3, ) 408528,91 грн. - суми боргу за надані послуги з теплопостачання за період з червня 2015р. по січень 2016р.; 3392,15 грн. - 3% річних за період з 16.07.2015 по 01.02.2016 за прострочення оплати заборгованості за період з червня 2015 року по грудень 2015 року; 7161,59 грн. - 3% річних за період з 19.06.2015 по 01.02.2016 за прострочення оплати заборгованості за період з вересня 2013 р. по травень 2015 р. та за прострочення виконання рішення суду від 17.08.2015 р. по справі № 922/3636/15; 6782,72 грн. - інфляційних втрат за період з вересня 2015р. по грудень 2015р. за прострочення оплати заборгованості за період з червня 2015 року по грудень 2015 року; 13724,07 грн. - інфляційних витрат за період з вересня 2015р. по грудень 2015р. за прострочення оплати заборгованості за період з вересня 2013 р. по травень 2015 р. та за прострочення виконання рішення суду від 17.08.2015 р. по справі № 922/3636/15, 51004,39 грн. - пені за період з 16.07.2015 по 01.02.2016 за прострочення оплати заборгованості за період з червня 2015 року по грудень 2015 року та 7358,91 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14.03.2016 р.

Суддя ОСОБА_2