УХВАЛА

про повернення позовної заяви

12.03.2016Справа № 910/4214/16

Суддя Підченко Ю.О., розглянувши

позовну заявуТовариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна консалтингова група "Сінай"
доПублічного акціонерного товариства "Хімнафтомашпроект"
третя особаПублічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Південкомбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Південкомбанк" Штогріної І.В.
провизнання рішення від 21.03.2013 року недійсним

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна консалтингова група "Сінай" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Хімнафтомашпроект" про визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів акціонерів від 21.03.2013 року оформленого Протоколом позачергових загальних зборів акціонерів № 1 від 21.03.2013 року Відкритого акціонерного товариства "Хімнафтомашпроект".

Позовна заява не може бути прийнята до розгляду з огляду на наступне.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно із статтями 1, 2 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Статтею 4 вказаного Закону України встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Позивач як доказ сплати судового збору надає незавірену ксерокопію платіжного доручення.

Відповідно до п.п. 2.20, 2.21. Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2012 року "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України", чинним законодавством не встановлено якихось спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору. Отже, таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Таким чином, на підтвердження факту сплати судового збору позивач повинен надати оригінал платіжного доручення із зазначенням у ньому належних платіжних реквізитів.

Натомість позивачем до позовної заяви додано ксерокопію квитанції № 19KV33248 від 17.02.2016 року, що не є доказом сплати судового збору.

Крім того, згідно п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст. ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 р., розрахунковий документ - (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) видається відправникові з додержанням вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" і підтверджує факт надання послуги відділенням зв'язку.

Таким чином, належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Разом з тим, позивачем в якості доказу відправлення відповідачу поштової кореспонденції подано ксерокопію опису вкладення у цінний лист №12322119 від 22.02.2016 року та ксерокопію фіскального чека №6144 від 22.02.2016 року, що є порушенням норм ГПК України.

Вказану правову позицію викладено в постановах Вищого господарського суду України від 26.09.2012 р. № 05-5-45/2793, № 5017/606/2012 від 29.05.2012 р. та № 910/3651/13 від 28.05.2013 р.

Таким чином, у суду відсутня можливість встановити факт направлення відповідачу позовної заяви та доданих до неї документів.

Зазначені обставини є суттєвими, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

За таких обставин, вказана позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню заявникові без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Повернення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку, після усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного та керуючись п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна консалтингова група "Сінай" та додані до неї документи повернути заявнику без розгляду.

Суддя Ю.О. Підченко