ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.03.2016р. Справа № 905/486/16

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок - Світлотехніка",

, м.Запоріжжя

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля",

, м.Добропілля

про стягнення основного боргу в розмірі 20700,14 грн., 3% річних в розмірі 650,36 грн., інфляційних збитків в розмірі 683,10 грн., пені в сумі 5209,54 грн.

Суддя Левшина Г.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2-по дов.

від відповідача: не зявився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок - Світлотехніка", м.Запоріжжя, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м.Добропілля, про стягнення заборгованості в сумі 27243,14 грн., у тому числі основний борг в сумі 20700,14 грн., три проценти річних в розмірі 650,36 грн., інфляція в сумі 683,10 грн. та пеня в сумі 5209,54 грн.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на договір №ДУ-2014/88-КП від 02.01.2014р., видаткові накладні №830 від 28.10.2014р., №910 від 19.11.2014р., №911 від 19.11.2014р., довіреності на отримання матеріальних цінностей №780 від 27.10.2014р., №1270 від 17.11.2014р., рахунки фактури, специфікації до договору, розрахунок суми позову

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав. Про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

16.03.2016р. до суду надійшло клопотання від 15.03.2016р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м.Добропілля про відкладення розгляду справи у звязку з необхідністю надання додаткових доказів.

Відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

За висновками суду, з моменту порушення провадження у справі у відповідача було достатньо часу для надання суду певних доказів по справі. При цьому, відповідачем раніше вже було заявлене клопотання про відкладення розгляду справи. У той самий час, як встановлено, відповідачем при заявленні клопотань про відкладення розгляду справи взагалі не вказано обставин, які перешкоджають йому у наданні суду доказів.

За таких обставин, клопотання від 15.03.2016р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м.Добропілля підлягає залишенню без задоволення, а справа згідно із ст.75 Господарського процесуального кодексу України розглянута за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

02.01.2014р. сторонами було підписано договір №ДУ-2014/88-КП, за умовами якого позивач в порядку та на умовах даного договору зобовязується поставити у власність відповідача продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення в асортименті, кількості, в строки, за ціною та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами у договорі та специфікаціях, які є невідємними частинами до договору.

Поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками та у строки, узгоджені у специфікаціях (п.4.1 договору).

Згідно п.5.1 договору загальна сума договору визначається сумою всіх специфікацій до договору, проте, не повинна перевищувати 999000,00 грн.

Сторонами було підписано специфікації від 29.09.2014р., 30.10.2014р. до договору №ДУ-2014/88-КП від 02.01.2014р., в яких узгоджено найменування продукції, що має постачатися позивачем відповідачу, її кількість, вартість, умови поставки та оплати.

Як встановлено судом, згідно з наданими до матеріалів справи видатковими накладними №830 від 28.10.2014р., №910 від 19.11.2014р., №911 від 19.11.2014р., довіреностями №780 від 27.10.2014р., №1270 від 17.11.2014р. позивачем за договором №ДУ-2014/88-КП від 02.01.2014р. було поставлено відповідачу товар на суму 20700,14 грн.

Факт отримання від позивача товару за договором на вказану суму з боку відповідача не спростовано.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п.5.3 договору №ДУ-2014/88-КП від 02.01.2014р. розрахунки за продукцію, що постачається за договором, здійснюються відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача на 60 календарний день з моменту поставки відповідної партії продукції. У випадку, якщо строк оплати випадає на вихідний/неплатіжний день, оплата здійснюється на наступний банківський день.

Згідно умов специфікацій від 29.09.2014р., 30.10.2014р. до договору №ДУ-2014/88-КП від 02.01.2014р. розрахунки за даними специфікаціями здійснюються на 90 календарний день з моменту поставки відповідної партії продукції.

За висновками суду, свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати позивачу грошових коштів в сумі 20700,14 всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач не виконав.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За приписом ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п.6.6 договору №ДУ-2014/88-КП від 02.01.2014р. у разі несвоєчасної оплати продукції відповідач сплачує позивачу неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від вартості продукції, що не була сплачена.

Позивачем на підставі п.6.6 договору №ДУ-2014/88-КП від 02.01.2014р. нараховано та предявлено до стягнення з відповідача пеню в сумі 5209,54 грн. за період з 29.12.2014р. по 20.07.2015р.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім суми основного боргу, позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та предявлено до стягнення три проценти річних в сумі 650,36 грн. за період з 29.12.2014р. по 03.02.2016р. та інфляцію в сумі 683,10 грн. за період з 29.12.2014р. по 03.02.2016р.

За висновками суду, при нарахуванні суми пені, трьох процентів річних та інфляції позивачем помилково розпочате нарахування з 29.12.2014р., у той час як порушення відповідачем виконання свого грошового зобовязання перед позивачем з урахуванням умов договору розпочалося з 27.01.2015р. та з 18.02.2015р.

Таким чином, внаслідок проведеного судом перерахунку стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня в сумі 5008,19 грн. за період з 27.01.2015р. по 20.07.2015р. та три проценти річних в сумі 601,19 грн. за період з 27.01.2015р. по 03.02.2016р.

Щодо вимог про стягнення інфляції судом враховано п.3.2 постанови пленума Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, згідно якого індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Як наслідок, виходячи з того, що заявлений позивачем до стягнення розмір інфляції не перевищує суму інфляції за період з лютого 2015р. по січень 2016р., враховуючи відсутність у суду права самостійно виходити за межі позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає інфляція за період з лютого 2015р. по січень 2016р. в сумі 683,10 грн.

Відповідач заперечень по суті позовних вимог не надав.

За таких обставин, враховуючи, що позов доведений позивачем та обгрунтований матеріалами справи, проте в частині вимог про стягнення пені в сумі 201,35 грн. та трьох процентів річних в сумі 81,91 грн. є неправомірним, виходячи з того, що відповідач заперечень проти позову не надав, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості підлягають частковому задоволенню в сумі 26992,62 грн., у тому числі основний борг в сумі 20700,14 грн., пеня в сумі 5008,19 грн., три проценти річних в сумі 601,19 грн. та інфляція в сумі 683,10 грн.

Судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним позовним вимогам.

При цьому, клопотання позивача. викладене у резолютивній частині позову, щодо стягнення з відповідача послуг адвоката судом залишено без задоволення як необгрунтоване.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок - Світлотехніка", м.Запоріжжя до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м.Добропілля про стягнення заборгованості в сумі 27243,14 грн., у тому числі основний борг в сумі 20700,14 грн., три проценти річних в розмірі 650,36 грн., інфляція в сумі 683,10 грн. та пеня в сумі 5209,54 грн., задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" (85043 Донецька область, м.Добропілля, вул.Красноармійська, 1А, рах.№1951 ПАО «ПУМБ» в м.Донецьк, МФО 334851, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок - Світлотехніка" (69035 м.Запоріжжя, вул.40 років Рад.України, 82, рах.№9438 в ПАТ КБ «Приватбанк» в м.Запоріжжя, МФО 313399, ) основний борг в сумі 20700 грн. 14 коп., пеню в сумі 5008 грн. 19 коп., три проценти річних в розмірі 601 грн. 19 коп. та інфляцію в сумі 683 грн. 10 коп., всього заборгованість в сумі 26992 грн. 62 коп., судовий збір в сумі 1365 грн. 32 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 16.03.2016р. оголошено повний текст рішення.

Суддя Г.В. Левшина