РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016Справа №910/17687/15
Колегія суддів у складі головуючого судді Плотницької Н.Б., суддів Балаца С.В. та Турчина С.О., розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2
провизнання нікчемними договору банківського рахунку № 883 від 13.12.2007, кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 2391 від 26.12.2007, договору про внесення змін № 1 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007, договору про внесення змін № 2 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007
Представники:
від позивача: не з'явились
від відповідача: Рухлін І.О. - представник за довіреністю
від третьої особи: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10.07.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про визнання нікчемними договору банківського рахунку № 883 від 13.12.2007, кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 2391 від 26.12.2007, договору про внесення змін № 1 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007, договору про внесення змін № 2 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що договір банківського рахунку № 883 від 13.12.2007, кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 2391 від 26.12.2007, договір про внесення змін № 1 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007, договір про внесення змін № 2 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007 є нікчемними, оскільки при їх укладенні сторонами не додержано письмової форми, так як позивачем ніколи не підписувалися та не узгоджувалися позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2015 порушено провадження у справі № 910/17687/15 та призначено її до розгляду на 05.08.2015.

03.08.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про доручення документів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2015 у зв'язку з неявкою представника відповідача у судове засідання та невиконанням останнім вимог ухвали суду розгляд справи відкладено на 08.09.2015.

08.09.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли клопотання про продовження строку розгляду справи, документи на виконання вимог ухвали суду.

08.09.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли судовий виступ, заяви про доручення документів до матеріалів справи та клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2015 продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 23.09.2015 у зв'язку з неявкою представника відповідача у судове засідання та невиконанням останнім вимог ухвали суду

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2014 призначено колегіальний розгляд справи.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями (повторний розподіл) справу № 910/17687/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді ОСОБА_3, суддів Балаца С.В. та Турчина С.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2015 справу № 910/17687/15 прийнято до провадження колегією суддів та розгляд справи призначено на 03.11.2015.

03.11.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли судовий виступ та супровідний лист з додатками.

03.11.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2015 зупинено провадження у справі № 910/17687/15 до завершення розгляду Київським апеляційним господарським судом апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду міста Києва від 08.06.2015 у справі № 910/23094/14 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про визнання недійсними кредитного договору про відкриття кредитної лінії від 26.12.2007 № 2391, договору про відкриття банківського рахунку від 13.12.2007 № 883, договору про внесення змін від 02.09.2008 № 1 до кредитного договору, договору про внесення змін від 01.12.2008 № 2 до кредитного договору.

24.12.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про поновлення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2016 поновлено провадження у справі та справу призначено до розгляду на 01.02.2016.

01.02.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляд справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2016 залучено до участі у справі ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 16.02.2016.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 15.02.2016 у зв'язку з припиненням повноважень щодо здійснення правосуддя у судді ОСОБА_3, справу № 910/17687/15 передано на повторний автоматичний розподіл.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями (повторний розподіл) справу № 910/17687/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Плотницької Н.Б., суддів Балаца С.В. та Турчина С.О.

16.02.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2016 справу № 910/17687/15 прийнято до провадження колегією суддів та розгляд справи призначено на 15.03.2016.

15.03.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли клопотання про витребування додаткових доказів, клопотання про зупинення провадження у справі та клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання 15.03.2016 не з'явились, клопотань про відкладення розгляду справи не подали, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень № 017 та № 013.

У судове засідання 15.03.2016 з'явився представник відповідача та надав пояснення відповідно до яких заперечує проти заявлених позовних вимог та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

Суд, розглянувши, подані через відділ діловодства суду, клопотання про витребування додаткових доказів, клопотання про зупинення провадження у справі та клопотання про призначення почеркознавчої експертизи прийшов до висновку про відмову в їх задоволенні, оскільки обставини, які можуть бути доведені чи факти які можуть бути встановленні у разі задоволення даних клопотань, не встановлюватимуть фактичних даних, що входять до предмета доказування у даній справі.

У судовому засіданні 15.03.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані суду докази, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

13.12.2007 між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) (банк за договором) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (клієнт за договором) укладено договір банківського рахунку № 883, відповідно до умов якого банк відкриває клієнту розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 та відповідно до умов цього договору надає послуги, пов'язані з прийняттям, зарахуванням грошових коштів на рахунок, переказом грошей з рахунку (на рахунок) клієнта, видачею останнім грошей у готівковій формі.

26.12.2007 між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) (банк за договором) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позичальник за договором) укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 2391, відповідно до умов якого зобов'язується надати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 3 100 000 грн 00 коп. на умовах встановлених цим договором, далі кредит або кредитна лінія, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, встановлені цим договором.

В подальшому між сторонами укладено договір № 1 від 01.09.2008 про внесення змін до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007 та договір № 2 від 01.12.2008 про внесення змін до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007, відповідно до яких були внесені відповідні зміни та поповнення до кредитного договору.

Позивач просить суд визнати нікчемними договір банківського рахунку № 883 від 13.12.2007, кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 2391 від 26.12.2007, договір про внесення змін № 1 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007 та договір про внесення змін № 2 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007, оскільки при їх укладенні сторонами не додержано письмової форми, так як позивачем ніколи не підписувалися та не узгоджувалися позивачем.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу норм статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частиною 1 статті 205 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з приписами частини 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Дослідивши зміст оспорюваних договорів, суд дійшов до висновку, що дані правочини за своєю правовою природою є договором банківського рахунку та кредитним договором.

Згідно з частиною 1 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У пункті 2.5.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначено, що з урахуванням приписів статті 215 Цивільного кодексу України та статті 207 Господарського кодексу України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом (наприклад, частина перша статті 220, частина друга статті 228 Цивільного кодексу України, частина друга статті 207 Господарського кодексу України, стаття 13 Закону України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України"), і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора (зокрема, частина перша статті 227, частина перша статті 229, частина перша статті 230, частина перша статті 232 Цивільного кодексу України, частина перша статті 207 Господарського кодексу України).

За змістом частини другої статті 215 Цивільного кодексу України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду. Однак це не виключає можливості подання та задоволення позову про визнання нікчемного правочину (господарського договору) недійсним.

Отже, спори про визнання нікчемних правочинів недійсними підлягають вирішенню господарськими судами у загальному порядку. З'ясувавши, що оспорюваний правочин є нікчемним, господарський суд зазначає в резолютивній частині рішення про його недійсність або, за відсутності підстав для такого визнання, відмовляє в задоволенні позову.

Судом враховано рекомендації викладені у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" стосовно того, що нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2015 у справі № 910/23094/14 визнано недійсними кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 2391 від 26.12.2007, договір про внесення змін № 1 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007 від 01.09.2008, договір про внесення змін № 2 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007 від 01.12.2008 та договір банківського рахунку від 13.12.2007 за № 883.

Відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як встановлено в постанові Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2015 у справі № 910/23094/14 відповідно до висновку експерта №773/774/15-32 від 08.04.2015, здійсненого на підставі ухвали про призначення судової експертизи, прийнятої судом першої інстанції встановлено, що:

- досліджувані підписи від імені ФОП ОСОБА_1: в графі "Фізична особа-підприємець _______ОСОБА_1" в оригіналі Договору від 13.12.2007 №883; в графі "ФОП _____ОСОБА_1" в оригіналі кредитного договору; в графі "_____ОСОБА_1" в оригіналі договору поруки; в графі "ФОП ______ОСОБА_1" в оригіналі договору про внесення змін №1; в графі "ФОП _____ОСОБА_1" в оригіналі договору про внесення змін №2; в графі "зразок підпису власника рахунку" та перший підпис в графі "зразки підписів довірених осіб" в оригіналі картки із зразками підписів власника рахунку в філії "Відділення ПІБ в м. Рахів" приватного підприємця ОСОБА_1 - виконані рукописним способом кульковою ручкою без застосування попередньої технічної підготовки і технічних засобів;

- досліджуваний підпис від імені ФОП ОСОБА_1 в графі "Фізична особа-підприємець ______ОСОБА_1" в оригіналі Договору від 13.12.2007 №883 виконаний не громадянином ОСОБА_1 (1940 року народження), а іншою особою;

- досліджувані підписи від імені ФОП ОСОБА_1: в графі "ФОП____ОСОБА_1" в оригіналі Кредитного договору; в графі "______ОСОБА_1 " в оригіналі договору поруки; в графі "ФОП ОСОБА_1" в оригіналі Договору про внесення змін № 1; в графі "ФОП _____ОСОБА_1" в оригіналі договору про внесення змін №2; в графі "зразок підпису власника рахунку" в оригіналі картки із зразками підписів власника рахунку в філії "Відділення ПІБ в м. Рахів" приватного підприємця ОСОБА_1 - виконані не громадянином ОСОБА_1 (1940 року народження), а іншою особою з наслідуванням підпису громадянина ОСОБА_1 (1940 року народження);

- питання про виконання рукописного тексту від імені ФОП ОСОБА_1 громадянином ОСОБА_1 (1940 року народження) в оригіналі картки із зразками підписів власника рахунку в філії "Відділення ГПБ в м. Рахів" приватного підприємця ОСОБА_1 не вирішувалося з причини, вказаної в пункті 3 дослідницької частини висновку експертів;

- досліджувані підпис від імені ФОП ОСОБА_1 (1940 року народження) у графі "Фізична особа-підприємець _____ОСОБА_1" в договорі від 13.12.2007 №883 та перший підпис в графі "зразки підписів довірених осіб" в картці із зразками підписів власника рахунку в філії "Відділення ШБ в м. Рахів" приватного підприємця ОСОБА_1 виконані однією особою;

Таким чином, судовим експертом було встановлено те, що спірні правочини, а саме: договір від 13.12.2007 № 883, кредитний договір, договір про внесення змін № 1 та договір про внесення змін № 2 ФОП ОСОБА_1 не підписував.

Крім того, у Висновку зазначено, що досліджувані підписи від імені ФОП ОСОБА_1 в графі "ФОП____ОСОБА_1" в оригіналі кредитного договору, оригіналі договору про внесення змін № 1 та оригіналі договору про внесення змін № 2 виконані не громадянином ОСОБА_1 (1940 року народження), а іншою особою з наслідуванням підпису громадянина ОСОБА_1 (1940 року народження).

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, обов'язок доказування та подання доказів, відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що договір банківського рахунку № 883 від 13.12.2007, кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 2391 від 26.12.2007, договір про внесення змін № 1 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007 та договір про внесення змін № 2 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007 з урахуванням приписів статті 215 Цивільного кодексу України та статті 207 Господарського кодексу України є оспорюваними правочинами, крім того позивачем не надано доказів в підтвердження того, що недійсність вказаних правочинів встановлена законом, а тому вимоги позивача про визнання нікчемними договору банківського рахунку № 883 від 13.12.2007, кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 2391 від 26.12.2007, договору про внесення змін № 1 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007, договору про внесення змін № 2 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007 визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо заявленої вимоги відповідача, викладеної у відзиві на позовну заяву, про застосування строку позовної давності до вимог про визнання договорів нікчемними, суд зазначає наступне.

Враховуючи рекомендації, викладені у пункті 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

В зв'язку з тим, що суд прийшов до висновку про необґрунтованість вимог позивача та про відсутність порушення права позивача відповідача, позовна давність не може бути застосована до даних правовідносин.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, колегія судів

ВИРІШИЛА:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання повного рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 21.03.2016

Головуючий суддя Н.Б. Плотницька

Судді С.В. Балац

С.О. Турчин