РІШЕННЯ

21 березня 2016 року Справа № 913/261/16

Провадження №30/913/261/16

За позовом Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця, м. Дніпропетровськ

до відповідача Державного підприємства Первомайськвугілля, м. Гірське Попаснянського району Луганської області

про стягнення 18650 грн. 00 коп.

Суддя господарського суду Луганської області Голенко І.П.

Секретар судового засідання - помічник судді Гуленко К.С.

У засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_1, юрисконсульт 2 категорії, довіреність за реєстр. № 2040 від 10.12.2015;

від відповідача - представник не прибув.

в с т а н о в и в:.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафу в сумі 18 650 грн. 00 коп. за невірно зазначену в залізничній накладній № 53435319 масу вантажу у вагоні № 68700269.

Позовні вимоги обгрунтовані ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України та фактом неправильного зазначення у накладній маси вантажу.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач правом на участь свого представника у судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Явка учасників процесу в судове засідання не визнавалася обовязковою.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву від 10.03.2016 № 01/4-1-113, в якому він підтверджує факт перевантаження вагону № 68700269 на 3,5 т. Разом з тим, відповідач просить в порядку ст. 83 Господарського процесуального кодексу України максимально зменшити розмір штрафу, заявленого позивачем до стягнення, посилаючись на ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та незадовільний фінансовий стан підприємства, яке знаходиться на території проведення антитерорестичної операції.

Крім того, відповідач просить розглянути справу без участі його представника.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи та вислухавши представника позивача, суд встановив наступне.

При наданні позивачем послуг з перевезення вантажів Державному підприємству «Первомайськвугілля» в серпні 2015 року відповідно до накладної № 53435319 зі станції Світланове Донецької залізниці на станцію призначення - Красноарміськ Придніпровської залізниці, були відправлені вагони №№ 67919142, 68717768, 68700269, з вантажем - кам"яне вугілля.

Відповідно до накладної вантаж маркований шляхом нанесення малюнку з 3-х продольних борозн увздовж вагону від двері до двері; маса вантажу визначалась на станції відправлення вантажовідправником на вагоних вагах.

Під час контрольного зважування на станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці виявлено невідповідність маси вантажу, зазначеної у перевізному документі.

В накладній № 53435319 зазначено, що у вагоні № 68700269 нетто вантажу становить 71000 кг. За результатами перевірки маса вантажу в зазначеному вагоні становила 74500 кг.

На дане порушення станцією Павлоград-1 Придніпровської залізниці було складено комерційний акт РА № 007136/31/112 від 11.08.2015 (а.с. 11). Викладене також підтверджується випискою із книги контрольних зважувань (а.с. 16).

В комерційному акті містяться відомості про те, що завантаження рівномірне нижче бортів 0,5-0,7 м, вантаж маркований вапном продольними борознами, маркування не порушено, витікання відсутнє.

Так, існує факт, що при внесенні інформації до відповідних граф вищезазначеної накладної вантажовідправником Державним підприємством «Первомайськвугілля» була неправильно зазначена маса вантажу.

Провізна плата вантажу згідно залізничної накладної № 53435319 становить 3730 грн. 00 коп. за один вагон.

У звязку з наведеним порушенням позивач нарахував штрафну санкцію, встановлену чинним законодавством (3730 грн. 00 коп. х 5 х 1 вагон = 18650 грн. 00 коп.), та звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи позивача та надані ним докази, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 908 Цивільного кодексу України передбачено, що перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Згідно ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України (далі за текстом Статут) накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п. 1.1. розділу 4 "Правила оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за № 765/19503 (далі за текстом - Правила № 765/19503), а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Накладна згідно з Правилами № 765/19503 може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Відповідно п. 2.1 та п. 2.2 Правил 765/19503 відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 "Правила приймання вантажів до перевезення", зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082 (далі за текстом Правила № 861/5082), визначається відправником.

У накладній № 53435319 вагон № 68700269 вказано спосіб визначення маси на 150-вагонних вагах; у графі «Відправник» вказано найменування відправника ДП «Первомайськвугілля», тобто відповідача у справі.

Представник відправника своїм підписом підтвердив правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п 2.3 Правил № 765/19503.

Згідно п. 28 Правил № 861/5082 вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Наведена норма свідчить про те, що залізниця не зобовязана перевіряти дані, зазначені у накладних, фактичним даним при прийнятті вантажу до перевезення.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів (зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083) передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Як свідчать матеріали справи, контрольне переваження маси вантажу проводилось на 150-тонних вагонних вагах (а. с. 14-15), тобто таким же самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Згідно ст. 122 Статуту підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст. 129 Статуту.

Статтею 129 Статуту передбачено, що акти загальної форми та комерційні акти складаються для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності сторін.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено невідповідність маси вантажу у вагоні № 68700269, що була зазначена відповідачем у перевізних документах фактичній масі вантажу.

Згідно ст. ст. 118, 122 Статуту за неправильно зазначену в накладній масу вантажу з відправника стягується штраф в розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Провізна плата згідно залізничної накладної № 53435319 за вагон № 68700269 становить 3730 грн. 00 коп. З її розміру позивачем у справі визначений розмір штрафу за неправильне зазначення у залізничній накладній маси вантажу, що складає 18650 грн. 00 коп.

Разом з тим, відповідач у відзиві заявив клопотання, за яким просить зменшити розмір штрафу, посилаючись на ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 83 Господарського процесуального кодексу України та обгрунтовуючи звітом про фінансові результати за 2015 рік та балансом на 31.12.2015.

Згідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Як вбачається з наданих документів, розмір заявленого до стягнення штрафу не перевищує розмір збитків підприємства.

Відповідно до п. 15.26 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20 грудня 1996 року N 411, норми ваги й довжини вантажних поїздів за напрямками і за кожною ділянкою визначається графіком руху та планом формування поїздів і мають відповідати типу локомотива, профілю колії на ділянках обертання поїздів та корисній довжині приймально-відправних колій на станціях цих ділянок, а на електрифікованих ділянках - умовам електропостачання.

Порядок формування та пропускання довгосоставних поїздів, великовагових, з'єднаних поїздів, а також вантажних поїздів підвищеної ваги й довжини визначається начальником залізниці відповідно до інструкції Державної адміністрації залізничного транспорту України.

Пунктом 15.27 вказаних правил встановлено, що забороняється ставити в поїзди вагони, що завантажені понад їх вантажопідйомність.

При цьому слід зазначити, що перевантаження вагонів негативно впливає на основні засоби підприємства позивача.

Внаслідок перевантаження відбувається підвищений знос рухового складу, залізничних колій і т.і.

Крім того, така обставина може впливати на безпеку руху та завдати шкоду як майну, так і життю і здоровю людей.

Розмір санкцій визначено чинним законодавством та правильно застосовано позивачем.

Також судом відхиляються посилання відповідача на ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції на час проведення антитерористичної операції встановлено заборону нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території цих населених пунктів.

Банки та інші фінансові установи зобов'язані скасувати зазначеним у статті 2 Закону особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Таким чином, вказаною статтею встановлено тимчасовий спеціальний обовязок кредитодавців не нараховувати штрафні санкції на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики впродовж відповідного періоду (що розпочався з 14.04.2014), коло яких (позичальників) визначається юридичними особами та фізичними особами - підприємцями, що провадять (провадили) свою діяльність на території населених пунктів, визначення переліку яких цим Законом доручено Кабінету Міністрів України.

Оскільки між сторонами у справі склалися правовідносини за договором перевезення, надання транспортних послуг, то вказані положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» до них не застосовуються.

Крім того, згідно положень п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України зменшення у виняткових випадках розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання є правом, а не обовязком судді при прийнятті рішення.

Так, вказана процесуальна норма разом з нормою ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України застосовуються на розсуд суду першої інстанції, який розглядає спір.

Відповідачем не доведено про наявність виключного випадку.

Тому, оцінивши наведені відповідачем доводи та надані ним докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов до висновку про відхилення клопотання щодо зменшення розміру штрафу.

На підставі викладеного, суд доходить до висновку, що позов про стягнення штрафу у розмірі 18650 грн. 00 коп. є обґрунтованим, підтвердженим обставинами справи, її матеріалами та підлягає задоволенню з віднесенням на відповідача судових витрат на підставі приписів ст. 44, ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. ст. 44 Господарського процесуального кодексу України на відповідача покладається судовий збір у сумі 1378 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» до Державного підприємства Первомайськвугілля про стягнення 18650 грн. 00 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства Первомайськвугілля, 93292, м. Гірське Попаснянського району Луганської області, вул. Куйбишева, б. 21, код 32320594, на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», 03680, м. Київ, вул. Тверська, б. 5, код 40075815, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», 49602, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, б. 108, код 40081237, штраф у сумі 18650 грн. 00 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 1378 грн. 00 коп. Наказ видати позивачу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 22.03.2016.

Суддя ОСОБА_2

Надр. 3 прим.

1 до справи

2 позивачу за адресою 49602, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, буд. 108

3 відповідачу рекомендованим листом з повідомленням за адресою 93292, м. Гірське Попаснянського району Луганської області, вул. Куйбишева, б. 21