РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2016Справа №910/31377/15
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Діон"

до приватного підприємства "Нові рішення"

про стягнення 87 901,03 грн.

Представники сторін:

від позивача: Яковіщук Я.М. - представник за довіреністю № 03-Д від 04.01.2015

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Діон" до приватного підприємства "Нові рішення" про стягнення 87 901,03 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між товариством з обмеженою відповідальністю "Діон" та приватним підприємством "Нові рішення" укладено договір оренди нежилих приміщень № 2-03 від 24 лютого 2012 року, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування без права викупу для здійснення господарської діяльності нежиле приміщення в будівлі, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33В, загальною площею 295,6 кв.м., а також відповідні перегородки, зовнішні стіни.

Об'єкт оренди є частиною належних орендодавцю приміщень у будівлі торговельно-побутового комплексу за адресою: м. київ, вул.. Дегтярівська, буд. 33В.

Відповідач не виконав зобов'язання за договором оренди, тому позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за договором оренди, яка за жовтень 2015 року становить 85 742,21 грн. та 3% річних в розмірі 443,98 грн., інфляційні трати в розмірі 1714,84 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 15.12.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 18.01.2016 року.

16.01.2016 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав документи про справі на виконання вимог ухвали суду від 15.12.2015 року та додаткові докази по справі.

У судове засідання 18.01.2016 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 15.12.2015 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 018..

Представник позивача надав суду докази часткової оплати відповідачем заборгованості (платіжне доручення № 3 від 14.01.2016 року на суму 10 000,00 грн., платіжне доручення №12 від 14.01.2016 року на суму 42 94,36 грн.)

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити, стягнути основну суму заборгованості в розмірі 71 447,85 грн., 3% річних в розмірі 443,98 грн., індекс інфляції в розмірі 1714,84 грн. та судові витрати в розмірі 1318,52 грн. покласти на відповідача.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Діон" та приватним підприємством "Нові рішення" укладено договір оренди нежилих приміщень № 2-03 від 24 лютого 2012 року, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування без права викупу для здійснення господарської діяльності нежиле приміщення в будівлі, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33В, загальною площею 295,6 кв.м., а також відповідні перегородки, зовнішні стіни.

Відповідно до п. 2.1 договору орендодавець зобов'язався передати, а орендар прийняти в тимчасове платне користування без права викупу для здійснення господарської діяльності нежиле приміщення в будівлі, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33 В, загальною площею 295,6 квадратних метрів, а також відповідні перегородки, зовнішні стіни. Об'єкт оренди є частиною належних орендодавцю приміщень у будівлі торговельно-побутового комплексу за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33 В.

Згідно з п. 3.1 договору строк оренди складає 365 днів з дати фактичної передачі об'єкту оренди орендарю.

Відповідно до п. 4.1 договору об'єкт оренди повинен бути переданий орендодавцем та прийнятий орендарем протягом двох днів з дня підписання сторонами цього договору шляхом підписання акту приймання-передачі об'єкта оренди.

Пунктом 5.1. договору встановлено, що протягом оренди орендар зобов'язується щомісячно сплачувати орендодавцеві орендну плату за користування приміщенням у розмірі та у порядку, визначених договором.

Згідно з п. 5.2 договору сторони погодились, що щомісячна орендна плата за користування об'єктом оренди сплачується орендарем в гривнях, але її розмір визначається орендарем в євро, виходячи з еквіваленту суми орендної плати за користування приміщеннями, відповідно до офіційного обмінного курсу НБУ, встановленого на дату здійснення платежів.

Відповідно до п. 5.3 договору загальна сума орендної плати за користування всіма приміщеннями на місяць, що підлягає сплаті за цим договором, становить 1 467 євро за офіційним обмінним курсом НБУ на дату виставлення рахунку (з врахуванням ПДВ 20 %).

Згідно з п. 6.1 договору сторонами погоджено, що постачання електроенергії, води має здійснюватися відповідними міськими постачальниками комунальних послуг - АЕК "Київенерго" та ВАТ "Київводоканал" відповідно, а також, що додатково до плати за оренду, орендар щомісяця сплачує орендодавцеві, на підставі виставлених орендодавцем рахунків, плату за спожиті орендарем електроенергію, воду та тепло, згідно з показниками лічильників на підставі чинних тарифів, послуги зв'язку.

Відповідно до п. 7.2 договору орендна плата за користування об'єктом оренди сплачується орендарем щомісячно авансом (наперед) до 10 (десятого) числа поточного місяця, за який здійснюється платіж.

Згідно з п. 7.3 договору орендар сплачує щомісячно авансом (наперед) до 10 (десятого) числа поточного розрахункового місяця платежі за договірний обсяг активної електроенергії, холодну воду та послуги зв'язку на наступний розрахунковий період.

Відповідно до п. 7.4 договору орендар здійснює остаточний розрахунок за спожиту активну електроенергію, перетікання реактивної електроенергії, холодну воду та послуги зв'язку до 10 (десятого) числа поточного місяця, шляхом оплати різниці між вартістю обсягу фактично спожитої протягом розрахункового періоду та сумою коштів сплачених відповідно до п. 7.3, після підписання акту приймання-передачі товарної продукції.

Згідно з п.п. 11.1.2 п. 11.1 договору орендар зобов'язався своєчасно сплачувати орендодавцю орендну плату за користування об'єктом оренди та комунальні платежі.

Пунктом 19.4 договору сторони узгодили, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і закінчується одночасно зі спливом строку оренди, зазначеного в п. 3.1 цього договору.

Позивач на виконання умов договору надав відповідачу в оренду нежилі приміщення, загальною площею 295,6 квадратних метрів, у будівлі торговельно-побутового комплексу за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33 В, що підтверджується відповідним актом прийому-передачі від 24.02.2012 року.

Також судом встановлено, що додатковим договором від 23.02.2013 року сторони продовжили строк оренди до 24.02.2014 року з правом його подальшої пролонгації.

У подальшому сторони погодили, що орендодавець надає орендарю додаткове нежиле приміщення площею 44,9 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33 В, про що свідчить додаткова угода від 15.04.2015 року та підписаний сторонами акт приймання-передачі від 15.04.2015 року.

За жовтень 2015 р. року ПП "Нові рішення" не сплатило передбачені договором платежі, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість по орендній платі у сумі 39 293,31 грн. та з відшкодування витрат за комунальні послуги у сумі 46 448,90 грн., що підтверджується актами здачі прийняття робіт (надання послуг) № ДІ-0000081 від 31.10.2015 року, № ДІ-0000080 від 01.10.2015 року, № ДІ-0000079 від 30.09.2015 року та розрахунком компенсації комунальних послуг, які були підписані відповідачем без зауважень.

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ст.ст. 1, 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, судом встановлено, що у відповідача в силу закону та договору виник обов'язок по сплаті орендного платежу у сумі 39 293,31 грн. та відшкодування витрат на комунальні послуги у сумі 46 448,90 грн.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України).

У судовому засіданні встановлено, що під час розгляду справи по суті відповідач сплатив заборгованість у сумі 14 294,36 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3 від 14.01.2016 року на суму 10 000,00 грн., платіжним дорученням №12 від 14.01.2016 року на суму 4 294,36 грн.

Відповідно п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Частина 2 статті 80 ГПК України передбачає, що у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості у відповідача за договором оренди нежилих приміщень № 2-03 від 24 лютого 2012 року та додатковою угодою про збільшення на 44,9 квадратних мерти площі об'єкту оренди до договору оренди нежилих приміщень № 2-03 від 24 лютого 2012 року від 15 квітня 2015 року у розмірі 14 294,36 коп. спростовано, оскільки, відповідачем частково сплачено заборгованість, тому суд припиняє провадження у справі в частині основної заборгованості у розмірі 14 294,36 грн. у зв'язку з відсутністю предмету спору в цій частині.

Таким чином, заборгованість ПП "Нові рішення" за договором у сумі 71 447,85 грн. є такою, що підлягає стягненню.

Крім основного боргу, позивач просив також стягнути з відповідача інфляційну складову боргу у сумі 1714,84 грн. та 443,98 грн. - 3 % річних.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати спати боргу з урахуванням, процентів річних та процентів за користування чужими грошовими коштами є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання і не ототожнюються із санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Дії відповідача є порушенням вимог договору, тому є підстави для застосування відповідальності за умовами договору та положень статті 625 Цивільного кодексу України.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат пов'язані з інфляційними процесами в розмірі 1 714,84 грн. та три проценти річних в розмірі 443,98 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно до ч. 5 статті 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, п.1-1 ч. 1, ч. 2 ст. 80, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі в частині суми основного боргу в розмірі 14 294,36 грн.

2. В іншій частині позов задовольнити.

3. Стягнути з приватного підприємства "Нові рішення" (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33 В, ідентифікаційний код 36351830) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Діон" (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33 В, ідентифікаційний код 20060613) заборгованість по орендній платі та комунальним платежам у сумі 71 447 (сімдесят одна тисяча чотириста сорок сім) грн. 85 коп., інфляційної складової боргу у сумі 1714 (одна тисяча сімсот чотирнадцять) грн. 84 коп. та 3 % річних у сумі 443 (чотириста сорок три) грн. 98 коп. та судовий збір в розмірі 1 318 (одна тисяча триста вісімнадцять) грн.. 52 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення 26.01.2016 року.

Суддя С.М. Мудрий