ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2016 р.Справа № 922/19/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Кулабуховій А.В.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Харківська лісова науково-дослідна станція", м. Харків
до Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, м. Дергачі 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1. Головне управління Держземагенства у Харківській області; 2. Відділ Держгеокадастру в Дергачівському районі Харківської області
про визнання незаконним та скасування розпорядження
за участю представників сторін:

представник позивача - ОСОБА_2, довіреність б/н від 11.01.2016 р.;

представник відповідача - не з'явився;

представник третьої особи-1 - ОСОБА_3, довіреність №32/30/14-1553/0/19-16 від 20.01.2016 р.;

представник третьої особи-2 - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Державне підприємство "Харківська лісова науково-дослідна станція", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Держземагенства у Харківській області, Відділ Держгеокадастру в Дергачівському районі Харківської області, в якій просить суд:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації від 29 листопада 2007 р. №1157 "Про передачу земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_1В.".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06 січня 2016 року позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №922/19/16 та призначено її до розгляду на 21 січня 2016 року, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Держземагенства у Харківській області.

Ухвалою господарського суду від 21 січня 2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Відділ Держгеокадастру в Дергачівському районі Харківської області.

Ухвалою господарського суду від 04 лютого 2016 року продовжено строки розгляду справи за межами двомісячного строку відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України до 19 березня 2016 року та відкладено розгляд справи на 25 лютого 2016 року.

Ухвалою господарського суду від 25 лютого 2016 року розгляд справи було відкладено на 15 березня 2016 року.

15 березня 2016 року через канцелярію суду від представника позивача надійшли письмові пояснення по справі (вх. №8590), в якому зазначив, що оскаржуваним розпорядженням Дергачівської районної державної адміністрації від 29 листопада 2007 р. №1157 "Про передачу земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_1В." спірна земельна ділянка у Данилівського дослідного держлісгоспу (Харківська лісова науково-дослідна станція) не вилучалась, погодження зміни цільового призначення з територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та охорони природного середовища не було. Позивач згоди на вилучення спірної земельної ділянки не надавав, зміну цільового призначення не погоджував. Спірна земельна ділянка має лісогосподарське призначення, знаходиться в 232 кварталі Дергачівського лісництва ДП "Харківська лісова науково-дослідна станція). За інформацією відділу держгеокадастру у Дергачівському районі згідно з проектом формування Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області зазначена земельна ділянка відноситься до земель Державного лісового фонду. Надані пояснення судом долучені до матеріалів справи.

Електронною поштою від Дергачівського районного суду Харківської області надійшли копії рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2015 року по справі №619/3382/14-ц та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 17 лютого 2016 року по справі №619/3382/14-ц. Надані документи судом долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні 15.03.2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав клопотання (вх. №8509), в якому просить суд проводити слухання справи без участі представника, але з урахуванням правової позиції наданої до суду 04.02.2016 р. Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє клопотання представника відповідача та продовжує розгляд справи без його участі.

Присутній у судовому засіданні представник Головного управління Держземагенства у Харківській області проти задоволення позову заперечував.

Представник Відділу Держгеокадастру в Дергачівському районі Харківської області в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив.

За висновками суду, в матеріалах справи № 922/19/16 достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи-1, суд встановив наступне.

На підставі наказу Міністерства лісового господарства УРСР № 147 від 27 липня 1998 року на базі Харківського і Жовтневого лісгоспзагів був створений Жовтневий лісгоспзаг, який складався із 13 лісництв, загальною площею 65494 га.

Після об'єднання Жовтневого та Харківського лісгоспзагів Харківської області в головному підприємстві під назвою "Жовтневий ласгоспзаг" відбулися територіальні і структурні зміни - об'єднання Дергачівського і Харківського лісництв в Дергачівський комплексний лісоцех. В результаті структурних та територіальних змін протягом 1980-1990 років відповідно до планово - картографічних матеріалів та таксаційного опису проекту організації і розвитку лісового господарства Дергачівського комплексного лісоцеху від 1991 року була змінена нумерація відповідних виділів та кварталів.

Таким чином, вже станом на 1991 рік спірна земельна ділянка була віднесена до земель лісогосподарського призначення в межах кварталу 232 Дергачівського комплексного лісоцеху. Відповідно право державної власності, постійного лісокористування та цільове призначення спірної земельної ділянки виникло ще у Жовтневого та Харківського лісгоспзагів Харківської області за правилами чинного на відповідний час законодавства.

У подальшому наказом Державного комітету лісового господарства України №55 від 23 травня 2002 року "Про вдосконалення управління лісовим господарством у Харківській області" проведено реорганізацію Жовтневого держлісгоспу об'єднання "Харківліс" та Данилівського дослідного держлісгоспу шляхом виділення із складу Жовтневого держлісгоспу Дергачівського лісництва та приєднання його до Данилівського дослідного держлісгоспу.

На теперішній час відповідно до проекту організації і розвитку лісового господарства Данилівського дослідного держлісгоспу 2006 року та таксаційного опису по Дергачівському лісництву 2007 року спірна земельна ділянка віднесена до земель лісогосподарського призначення в межах кварталу 232 Дергачівського лісництва Данилівського дослідного держлісгоспу.

Розпорядженням Дергачівської районної державної адміністрації від 29 листопада 2007 року №1157 "Про передачу земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_1В.":

- затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Малоданилівської селищної ради (за межами населеного пункту) Дергачівського району Харківської області;

- передано громадянину ОСОБА_1 у власність із земель сільськогосподарського призначення земельну ділянку, загальною площею 1,00 га (сіножаті) без зміни цільового призначення на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту для ведення особистого селянського господарства.

На підставі вищевказаного розпорядження щодо спірної земельної ділянки було видано державний акт на право власності на земельну ділянку ЯД №053278, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею (кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0025, т. 1, арк. с. 50).

Як зазначає позивач у своїх поясненнях, оскаржуваним розпорядженням Дергачівської районної державної адміністрації від 29 листопада 2007 р. №1157 "Про передачу земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_1В." спірна земельна ділянка у Данилівського дослідного держлісгоспу (Харківська лісова науково-дослідна станція) не вилучалась, погодження зміни цільового призначення з територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та охорони природного середовища не було. Позивач згоди на вилучення спірної земельної ділянки не надавав, зміну цільового призначення не погоджував.

Як вбачається з листа Данилівського дослідного держлісгоспу від 19 квітня 2014 року №133/03, згідно публічної кадастрової карти України земельна ділянка за кадастровим номером :02:000:0025 знаходиться в кварталі №232 Дергачівського лісництва Данилівського дослідного держлісгоспу на території Малоданилівської селищною ради. Погодження на зміну цільового призначення чи вилучення вказаних земельних ділянок держлісгосп не надавав (т. 1, арк. с. 38).

Спірна земельна ділянка має лісогосподарське призначення, знаходиться в 232 кварталі Дергачівського лісництва ДП "Харківська лісова науково-дослідна станція). За інформацією відділу держгеокадастру у Дергачівському районі згідно з проектом формування Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області зазначена земельна ділянка відноситься до земель Державного лісового фонду (т. 1, арк. с. 45).

Позивач вважає, що спірне розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області винесене з грубим порушенням компетенції районної державної адміністрації, а також всупереч встановленого законом порядку зміни цільового призначення земель лісогосподарського призначення та всупереч належному порядку вилучення земельних ділянок з постійного користування державного підприємства.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що проект оскаржуваного розпорядження голови районної державної адміністрації та пояснювальна записка до нього розроблялись районним відділом земельних ресурсів. Інформація, що лягла в основу спірного розпорядження надана органом, що здійснює ведення державного земельного кадастру в районі. Розпорядження розроблене на підставі статей 17, 33, 118, 121, 186 та пункту 12 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України.

Інформація про те, що земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення та перебуває в постійному користуванні Данилівського дослідного держлісгоспу відділом земельних ресурсів не надавалась, тому райдержадміністрація не знала і не могла знати про те, що земельна ділянка, у відношенні якої було прийнято розпорядження голови райдержадміністрації від 29.11.2007 №1157 відносить до земель лісогосподарського призначення та перебуває на законних підставах у постійному користуванні Данилівського дослідного держлісгоспу.

На момент видачі розпорядження розпорядником земельних ділянок сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Дергачівського району була Дергачівська районна державна адміністрація.

В своїх поясненнях по справі відділ Держгеокадастру в Дергачівському районі Харківської області зазначив, що право власності на земельну ділянку, що використовується позивачем або користування нею на території Малоданилівської селищної ради не зареєстровано, також на даний час позивачем дані про землі, що перебувають в його користуванні не внесено до Державного земельного кадастру, а том належність земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0025 до таких земель неможливо встановити. Згідно з проектом формування території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, розробленим ХВ "УкрНИИЗемпроет" у 1992 році, зазначені земельні ділянки відносяться до категорії земель Державного лісового фонду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

На час прийняття Дергачівською районною державною адміністрацією Харківської області спірного розпорядження був чинний Земельний кодекс України в редакції від 27.04.2007 року, відповідно до частини 1 статті 19 якого, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

е) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до статті 55 Земельного кодексу України (у редакції станом на момент винесення оскарженого рішення) до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Згідно частини 2 статті 56 Земельного кодексу України громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств.

Основною рисою земель лісогосподарського призначення є призначення цих земель саме для ведення лісового господарства, що за змістом статті 63 Лісового кодексу України полягає в здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт "б" частини 1 статті 164 Земельного кодексу України).

Таким чином, однією з основних особливостей правового режиму земель лісогосподарського призначення є нерозривний зв'язок їх використання із лісокористуванням.

Відповідно до статті 7 Лісового кодексу України ліси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності Українського народу.

Відповідно до статті 8 Лісового кодексу України, у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрації згідно із законом.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерального дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема за змістом пункту 1.1. Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11 грудня 1986 року, планшети лісовпорядкувальні належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина 2 зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.

Правовий режим земельної ділянки підтверджується: наказом Державного комітету лісового господарства України № 55 від 23 травня 2002 року "Про вдосконалення управління лісовим господарством у Харківській області" щодо реорганізації Жовтневого держлісгоспу та передання відповідних активів Данилівському держлісгоспу (т. 1, арк. с. 32).

Також, в матеріалах справи міститься лист №А-10-79 від 18.04.2014 р. Харківського державного проектно-вишукувального інститут агромеліорації і лісового господарства "Харківдіпроагроліс" Державного агентства лісових ресурсів України, в якому вказано, що земельна ділянка з кадастровим №:02:000:0025 знаходиться на території земель, наданих у постійне користування Данилівському дослідному держлісгоспу.

Відповідно до статті 148 Господарського кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається та реалізується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до Земельного кодексу України та інших законів.

За статтею 2 Земельного кодексу України, земельними відносинами є суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, суб'єктами в яких виступають громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади, а об'єктами землі в межах території України, земельні ділянки на права на них, у тому числі на земельні паї (частки).

Приписами статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно статті 141 Земельного кодексу України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Приписами частини 2 статті 149 Земельного кодексу України встановлено, що вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Стаття 57 Лісового кодексу України визначає вимоги щодо порядку та умов зміни цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов'язаних з веденням лісового господарства.

Відповідно до частини 1 статті 57 Лісового кодексу України (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов'язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України.

Згідно статті 20 Земельного Кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Розпорядженням Дергачівської районної державної адміністрації від 29 листопада 2007 року №1157 "Про передачу земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_1В.":

- затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Малоданилівської селищної ради (за межами населеного пункту) Дергачівського району Харківської області;

- передано громадянину ОСОБА_1 у власність із земель сільськогосподарського призначення земельну ділянку, загальною площею 1,00 га (сіножаті) без зміни цільового призначення на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту для ведення особистого селянського господарства.

На підставі вищевказаного розпорядження щодо спірної земельної ділянки було видано державний акт на право власності на земельну ділянку ЯД №053278, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею (кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0025, т. 1, арк. с. 50).

Правовими підставами для визнання недійсним у відповідній частині оскарженого рішення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області є статті 21, 393, 396 Цивільного кодексу України.

Згідно частини 1 статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до частини 1 статті 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно статті 396 Цивільного кодексу України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Верховний Суд України в обов'язковій для врахування в аналогічних справах постанові від 13 листопада 2013 року по справі №6-123цс13 вказав на те, що відповідно до змісту статті 20 Земельного кодексу України надання (передача) земельної ділянки громадянам та юридичним особам відбувається згідно з їх цільовим призначенням. Надання земельної ділянок для потреб, які не відповідають її призначенню, без зміни у встановленому законом порядку їх цільового призначення на підставі пункту а) статті 21 Земельного кодексу України є підставою для визнання таких рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування недійсними.

Як зазначено у пункті 4.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року №6, для правильного вирішення земельних спорів особливе значення має дослідження судом правового статусу і приналежності спірної земельної ділянки, підстави надання такої ділянки та її цільове призначення, наявність порушення порядку зміни цільового призначення землі, тягне за собою наслідки статті 21 Земельного кодексу України; порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою, зокрема, для визнання недійсним рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, а також визнання недійсним угод щодо відповідних земельних ділянок.

Відповідно до частини 2 статті 149 Земельного кодексу України (у редакції станом на день ухвалення оскарженого рішення міської ради) вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Однак, відповідно до пункту 9 чинного на час прийняття оскаржуваного рішення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 677, проект відведення земельної ділянки виконавець погоджує із землевласником або землекористувачем, що місця не мало.

Крім того, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2008 року N 610-р заборонено вилучення лісових земель з лісокористування державних спеціалізованих підприємств, яким є позивач, що фактично відбулося.

А отже, вилучення земельної ділянки для потреб, не пов'язаних із веденням лісокористування у постійного землекористувача та її передача громадянину ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства мало б здійснюватися за згодою позивача, як Державного підприємства та лише після припинення права постійного користування земельної ділянки постійним землекористувачем, з подальшою розробкою проекту відведення щодо зміни цільового призначення земельної ділянки та передачі в оренду за рішенням відповідного органу виконавчої влади.

Данилівським дослідним держлісгоспом погодження на вилучення вищевказаної земельної ділянки з користування держлісгоспу та передачі її в користування громадянину ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства не надавалось.

За таких обставин, оскаржуваним рішенням Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області за відсутності належних підстав, віднесла спірну земельну ділянку до земель сільськогосподарського призначення та передала її у власність громадянину ОСОБА_1

Оскільки надана у власність спірна ділянка за кадастровим номером №:02:000:0025, загальною площею 1,0 га відноситься до категорії земель лісогосподарського призначення в межах кварталу 232 Дергачівського лісництва, а її користувачем на час ухвалення оскаржуваного рішення та на час звернення позивача до господарського суду є Данилівський дослідний держлісгосп, з володіння та користування якого вказана земельна ділянка не вилучалася, цільове призначення спірної земельної ділянки не змінювалося, проект відведення щодо надання громадянину ОСОБА_1 спірної земельної ділянки та зміни її цільового призначення не затверджувався, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача до Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області про визнання незаконним та скасування розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації від 29 листопада 2007 р. №1157 "Про передачу земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_1В." задовольнити.

А тому, не приймаються до уваги суду твердження відповідача про те, що в матеріалах справи відсутні докази належності позивачу вказаної земельної ділянки та ним не підтверджено його право на вказану земельну ділянку.

Вказана земельна ділянка віднесена до земель лісового фонду та надана у постійне користування Данилівському дослідному державному лісгоспу (натепер - Державне підприємство "Харківська лісова науково-дослідна станція").

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаючи судові витрати в даній справі на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації від 29 листопада 2007 р. №1157 "Про передачу земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_1В.".

Стягнути з Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області (62300, Харківська область, Дергачівський район, м. Дергачі, майдан Перемоги, 5-А, ) на користь Державного підприємства "Харківська лісова науково-дослідна станція" (62340, Харківська область, Дергачівський район, село Черкаська Лозова, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.03.2016 р.

Суддя ОСОБА_4

справа №922/19/16