РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2016Справа №910/1594/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Каррера Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеровент»

про стягнення 1 316 469,74 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Гребенюк В.В. - по дов. № 2202/1 від 22.02.2016

від відповідача не з'явився

Суть спору :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Каррера Україна» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеровент» 1 316 469,74 грн., з яких: 1 316 467,74 грн. основного боргу, 1,00 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 1,00 грн. - 3% річних за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору поставки № 120514/001 від 29.05.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.2016 порушено провадження у справі № 910/1594/16 та призначено її до розгляду на 18.02.2016.

Відповідачем 17.02.2016 до відділу діловодства суду подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/1594/16 від 18.02.2016, у зв'язку з неявкою в судове засідання представників сторін та невиконанням сторонами вимог ухвали про порушення провадження у справі від 04.02.2016, розгляд справи був відкладений на 10.03.2016.

Відповідачем 09.03.2016 до відділу діловодства суду подано клопотання про відкладення розгляду справи для надання часу позивачу для розгляду та підписання надісланого йому відповідачем акту звірки взаєморозрахунків.

Відповідач у поданому 09.03.2016 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву проти позову заперечує повністю посилаючись на те, що товар поставлений позивачем та прийнятий відповідачем за видатковою накладною № 162 від 02.02.2015 на суму 242 272,47 грн., пізніше було повернено відповідачем у порядку передбаченому договором позивачу, що підтверджується погодженою сторонами видатковою накладною № ВП-0000003 від 18.02.2015. Таким чином, сума заборгованості в розмірі 1 316 467,74 грн. зазначена в додатку № 1 до додаткової угоди № 1 до договору та позовній заяві не відповідає дійсності, не має належного обґрунтування та не підлягає оплаті відповідачем, так як товар було повернено позивачу.

Позивач в судовому засіданні 10.03.2016 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 10.03.2016 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

В судовому засіданні 10.03.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 17.03.2016.

Позивачем 17.03.2016 до відділу діловодства суду подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 1 183 519,63 грн. основного боргу.

Відповідач в судове засідання 17.03.2016 не з'явився.

Відповідачем 17.03.2016 до відділу діловодства суду подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю направити представника в судове засідання. При цьому заявником не наведено жодної обставини за яких відповідач не має можливості забезпечити явку представника.

Розглянувши дане клопотання суд відмовляє в його задоволенні з огляду на наступне

Згідно ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Суд приходить до висновку що відсутні обставини, за яких не можливо вирішити спір в даному судовому засіданні. Окрім цього судом вже заслухано виступи представників сторін по суті позовних вимог.

В судовому засіданні 17.03.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

29.05.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Каррера Україна» (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аеровент» (покупець, відповідач) було укладено договір поставки № 120514/001 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов'язується передати у власність покупця промислове обладнання (далі - товар) в асортименті. кількості та за ціною. зазначеною в специфікації до договору, на умовах та в порядку, визначених цим договором, а покупець зобов'язується на умовах та в порядку, визначених цим договором, приймати та оплачувати її вартість.

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором оплату отриманого товару не здійснив, в зв'язку з чим виникла заборгованість.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона -постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Дослідивши зміст договору суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 631 Цивільного кодексу України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати обов'язки відповідно до договору.

Згідно з п. 8.2 договору строк його дії встановлено з дати підписання по 31.12.2014, але до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Відповідно до п. 8.4 договору якщо за 15 днів до закінчення строку дії договору жодна із сторін не попередить про його закінчення (розірвання), то він вважається пролонгованим на наступний рік, на той же самий строк.

Сторонами доказів в підтвердження виявлення небажання продовжувати договірні відносини не подано.

З матеріалів справи вбачається, що позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 2 963 483,76 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними:

№ 1004 від 25.06.2014 на суму 274 948,71 грн.,

№ 1473 від 10.09.2014 на суму 274 948,71 грн.,

№ 1577 від 25.09.2014 на суму 274 948,71 грн.,

№ 1908 від 11.11.2014 на суму 274 948,71 грн.,

№ 1909 від 11.11.2014 на суму 274 948,71 грн.,

№ 2172 від 09.12.2014 на суму 274 948,71 грн.,

№ 28 від 12.01.2015 на суму 274 948,71 грн.,

№ 115 від 26.01.2015 на суму 274 948,71 грн.,

№ 161 від 02.02.2015 на суму 274 948,71 грн.,

№ 162 від 02.02.2015 на суму 242 272,47 грн.,

№ 281 від 18.02.2015 на суму 246 672,90 грн.

Відповідно до накладної № ВН-0000003 від 18.02.2015 відповідачем було здійснено повернення позивачу товару на суму 242 272,47 грн.

Наявні в матеріалах справи банківські виписки свідчить, що відповідачем було здійснено перерахування коштів за товар в сумі 1 537 691,66 грн.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 3.4 договору визначено, що покупець зобов'язаний оплатити поставлений товар (частину товару) на протязі 3 (Трьох) банківських днів, з моменту підписання накладної на партію (частину) товару.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що відповідач не виконав зобов'язання по сплаті отриманого товару у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, розмір якої складає 1 183 519,63 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 1 183 519,63 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Каррера Україна» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеровент» (03680, м. Київ, вул. Пшенична, 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Каррера Україна» (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 24а, ) 1 183 519 (один мільйон сто вісімдесят три тисячі п'ятсот дев'ятнадцять) грн. 63 коп. основного боргу, 17 752 (сімнадцять тисяч сімсот п'ятдесят дві) грн. 79 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 18.03.2016.

СуддяВ.В.Сівакова