Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" березня 2016 р. Справа № 906/1560/13.

Господарський суд Житомирської області у складі судді Тимошенка О.М.

розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" на дії Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз"

про стягнення 6604,73 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.02.2014р. стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України": 436,22 грн. - річних; 218,07 грн. - пені; 3158,80 грн. штрафу; 1685,40 грн. судового збору.

На примусове виконання рішення господарського суду Житомирської області видано наказ №906/1560/13 від 27.03.2014.

21.03.2016 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" звернулося до господарського суду зі скаргою №1674/19 від 21.03.2016 року на дії Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції при виконанні рішення по справі №906/1560/13, в якій просить:

- визнати неправомірними дії виконавчої служби, які полягають у не направленні боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження;

- скасувати постанову виконавчої служби від 25.12.14 про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 577,61грн.;

- скасувати постанову виконавчої служби від 25.12.14 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 55,00 грн.

Скарга грунтується на тому, що в порушення норм чинного законодавства боржника не було повідомлено про відкриття виконавчого провадження з виконання рішення суду по справі №906/1560/13 та про строк добровільного виконання рішення суду, що потягнуло безпідставне стягнення з боржника виконавчих витрат, оскільки боржник у добровільному порядку сплатив борг 01.10.15.

Відповідно до ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Відповідно до п. 9.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.12 року «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» встановлений у частині першій статті 121-2 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання. Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на статті 53 і 121-2 ГПК судом без виклику сторін виноситься ухвала.

Скаржник просить суд поновити процесуальний строк на подання вказаної скарги. Причиною пропуску строку зазначає те, що про відкрите виконавче провадження з виконання рішення суду по справі №906/1560/13 скаржник дізнався лише 12.02.16; з метою врегулювання спору в досудовому порядку, 15.02.16 боржник звернувся до Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ із заявою про скасування постанови про стягнення виконавчого збору та стягнення витрат на проведення виконавчих дій, на яку станом на 21.03.16 відповіді не було отримано.

Відповідно до ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України факти, в тому числі поважності пропуску процесуального строку, підлягають доведенню на загальних підставах, належними та допустимими доказами.

Заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами.

З доданих до скарги документів вбачається, що: постанову про закінчення виконавчого провадження від 27.01.16 боржник отримав 12.02.16, тобто, як мінімум, з цієї дати боржнику стало відомо про існування виконавчого провадження та постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій. 15.02.16 боржник звернувся до Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ із заявою про скасування постанови про стягнення виконавчого збору та стягнення витрат на проведення виконавчих дій. 21.03.16, боржник звернувся до суду із даною скаргою.

Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

За змістом ст. 53 ГПК поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є обєктивно непереборними та повязані з дійсними істотними труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Відповідно до ст.82 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

З наведеного вбачається, що звернення боржника до начальника відділення виконавчої служби з метою оскарження рішень державного виконавця не впливає на строки оскарження цих рішень в судовому порядку.

У скарзі відсутні як посилання на причини поважності пропуску процесуального строку, оскільки боржник не наводить обставин, які завадили йому звернутися до суду з даною скаргою у період з 12.02.16 по 22.02.16 (тобто в межах 10-ти днів), так і належні та допустимі докази, що підтверджують такі факти, а тому таке клопотання є необгрунтованим.

Отже, на підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 53, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України та п. 9.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.12 року «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» , суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" у задоволенні клопотання про відновлення строку для подання скарги №1674/19 від 21.03.2016 року на дії Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції.

2. Залишити без розгляду скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" №1674/19 від 21.03.16 на дії Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції по справі №906/1560/13.

3. Скаргу разом з додатками повернути скаржнику.

Додаток: на 21 аркушах.

Суддя ОСОБА_1

Друк:

1 - в справу

2 - ПАТ"Житомиргаз"