ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2016 р. Справа № 925/166/16

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «МАЛИК-КОМПАНІ», АДРЕСА_1

до публічного акціонерного товариства «Ватутінський хлібокомбінат», Черкаська область, м. Ватутіне, вул. Транспортна, 33

про стягнення 40 817,09 грн. заборгованості та санкцій,

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився.

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАЛИК-КОМПАНІ» звернулось в господарський суд Черкаської області з вимогою примусового стягнення з публічного акціонерного товариства «Ватутінський хлібокомбінат» 40817,09 грн. заборгованості та санкцій за договором поставки від 01.09.2015р. №0109/15.

Сторони були належним чином повідомлені про час і місце проведення судового засідання.

Позивач участь свого представника у судове засідання не забезпечив, представника у судове засідання не направив. Надіслав до суду клопотання від 07.03.2016р. №6 про розгляд справи без участі представника позивача, в якому просить розглянути справу без участі представника позивача за наявними документами у звязку з відсутністю в штаті товариства юриста, а також відсутністю можливості забезпечити участь представника в судове засідання. На виконання ухвали суду позивач надіслав до суду оригінали витребуваних документів. Повідомив, що у звязку з відсутністю необхідності, специфікації до договору сторонами не складались. Зазначив, що замовлення на постачання товару здійснювалось відповідачем в телефонному режимі, після чого ціна, кількість, асортимент товару визначались сторонами у видаткових накладних на кожну партію товару.

Відповідач відзив на позов не надав, представника у судове засідання не направив, витребувані документи не надав, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалу суду від 26.02.2016р. про порушення провадження у справі вручено уповноваженому представнику відповідача 01.03.2016р., що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та незявлення представників сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними доказами відповідно до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України. Адреса відповідача, на яку направлялась ухвала суду та місце проведення господарської діяльності відповідачем відповідає адресі, вказаній в реєстраційних документах відповідача, що відповідає положенням ст. 93 ЦК України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені та перевірені доказами такі взаємовідносини сторін та обставини.

01.09.2015р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Малик-Компані» (Постачальник Позивач по справі), в особі директора ОСОБА_1, що діє на підставі Статуту, та публічним акціонерним товариством «Ватутінський хлібокомбінат» (Покупцем Відповідач по справі), в особі директора ОСОБА_2, який діє на підставі Статуту, було укладено договір поставки №0109/15 (далі Договір), за умовами якого Постачальник зобов'язується передати у встановлені Договором строки харчові добавки (надалі товар), а Покупець зобов'язується прийняти цей товар і сплатити за нього певну грошову суму за умовами Договору. Поставка товару здійснюється за домовленістю сторін згідно видаткових супровідних накладних розділ 3 договору (а.с. 11).

Відповідно до п. 1.2. Договору сума договору складається з вартості товару згідно всіх накладних по договору.

На виконання умов Договору Постачальник згідно видаткових накладних передав товар Покупцю харчові добавки на загальну суму 75179,80 грн.:

- видаткова накладна від 04.09.2015р. №60 на суму 24000 грн. (а.с. 12);

- видаткова накладна від 19.10.2015р. №70 на суму 24000 грн. (а.с. 13);

- видаткова накладна від 24.10.2015р. №71 на суму 12848,94 грн. (а.с. 14);

- видаткова накладна від 10.12.2015р. №91 на суму 14330,94 грн. (а.с. 15).

Відповідно до п. 4.4 Договору оплата за товар, який поставляється Постачальником Покупцеві здійснюється Покупцем на умовах відстрочення платежу терміном 14 календарних днів від дня поставки.

У Покупця настав обовязок оплати з відстроченням 14 календарних днів від дня поставки отриманого товару. Перебіг строку оплати по першій партії товару розпочався 21.09.2015р., по останній партії 25.12.2015р.

Покупець здійснив оплату товару станом на 11.12.2015р. всього на суму 37000 грн. Заборгованість підтверджена і становить 38179,88 грн. згідно з актом звірки заборгованості №1 від 09.02.2016р. (а.с. 16).

Невиконання Покупцем взятих на себе зобовязань стало підставою для звернення Продавця до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення заборгованості, інфляційних та штрафних санкцій.

Відповідач вимоги не заперечив, доказів погашення боргу не подав. Доказів погашення однорідних вимог сторонами не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до повного задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має грунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є субєктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини оплатної поставки товару на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст. 93 ЦК України.

За правовою природою договір поставки від 01.09.2015р. №0109/15 є різновидом договору купівлі-продажу і відповідає вимогам гл. 54 ЦК України.

Відносини купівлі-продажу урегульовані Главою 54 ЦК України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати розрахунок, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобовязання, що виникає між субєктами господарювання, в силу якого один субєкт зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта, або утриматися від певних дій, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку, є господарським зобовязанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір поставки від 01.09.2015р. №0109/15 не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Сторони домовилися про продаж-придбання харчових добавок.

Постачання товару здійснено окремими партіями, згідно видаткових накладних.

Позивач за період з 04.09.2015р. до 10.12.2015р. передав, а Відповідач прийняв товар харчові добавки на загальну суму 75 179,80 грн. (з ПДВ), що підтверджується видатковими накладними та не оспорюється сторонами. Претензій щодо кількості, якості та асортименту отриманого товару не заявлено.

Відповідач розрахувався частково в сумі 37 000,00 грн. Сума боргу в розмірі 38 179,88 грн. відповідачем не сплачено, що є предметом спору.

Факт наявності заборгованості підтверджується Договором, копіями видаткових накладних, податкових накладних, актом звірки заборгованості. Суд враховує, що на момент прийняття рішення жодних первинних та належних доказів належного та повного розрахунку за отримані харчові добавки, в розумінні вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, відповідач суду не подав.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, між Позивачем та Відповідачем було узгоджено строк сплати за отриманий товар, який визначений п. 4.4. Договору оплата за товар, який поставляється Постачальником Покупцеві здійснюється Покупцем на умовах відстрочення платежу терміном 14 календарних днів від дня поставки.

Суд враховує відсутність претензій відповідача стосовно неналежної поставки, недопоставки товару чи іншого невиконання умов спірного договору.

Суд також враховує, що Відповідач свої зобовязання в частині належної та повної оплати за вже отриманий товар належним чином не виконав, борг не сплатив.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Частиною першою ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, тому суд вважає обґрунтованим та доведеним право Позивача на стягнення з Відповідача суми заборгованості за поставлений товар у розмірі 38 179,88 грн. Позов в цій частині підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Штрафними санкціями у відповідності з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 8.2. Договору у разі несвоєчасного розрахунку Покупцем за поставлений товар Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобовязання, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення виконання і не більше 5% від суми невиконаного зобовязання.

Відповідачем не були дотримані строки оплати за поставлений товар згідно Договору, що є підставою для застосування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

У відповідності до п. 8.2 Договору та положень ст.ст. 546, 549-552 ЦК України позивач нараховує відповідачу:

6 787,32 грн. пені за несвоєчасне погашення боргу з врахуванням періодів прострочення з 21.09.2015р. до 23.02.2016р. з урахуванням строків часткової оплати та партій постачання товару.

Згідно з п. 8.2 Договору Покупець сплачує Постачальнику пеню не більше 5% від суми невиконаного зобовязання.

Таким чином, пеня складає 1 908,99 грн.

Вимоги обґрунтовані. Розрахунок санкцій перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга:Еліт Закон» з урахуванням строку прострочення оплати партії поставки, облікової ставки НБУ за період прострочення. Розрахунок вимоги виконано вірно. Суд враховує положення п. 6 ст. 232 ГК України.

Належить стягнути 1 908,99 грн. пені з відповідача на користь позивача.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

На підставі вказаних вимог Позивачем нараховано Відповідачу 460,96 грн. 3% річних за період прострочення 21.09.2015р. по 23.02.2016р. (а.с. 6-7) з урахуванням партій постачання, часткової оплати, та 267,26 грн. інфляційних за період 11.12.2015р. по 23.02.2016р. (а.с. 6) - які просить стягнути з відповідача. Розрахунок перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу Ліга:Еліт Закон.

Виконаний позивачем розрахунок вимоги не перевищує суми можливого стягнення розміру інфляційних збитків та 3% річних з простроченої суми за спірний період. 267,26 грн. інфляційних збитків та 460,96 грн. 3% річних підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача повністю та стягнути на користь Позивача 1378,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача: публічного акціонерного товариства «Ватутінський хлібокомбінат», Черкаська область, Звенигородський район, м. Ватутіне, вул. Транспортна,33, , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: товариства з обмеженою відповідальністю «Малик-Компані», АДРЕСА_2, , номер рахунку в банку невідомий

38 179,88 грн. основного боргу, 1 908,99 грн. пені, 267,26 грн. інфляційних, 460,96 грн. 3% річних та 1378,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 16.03.2016р.

Суддя Г.М. Скиба