донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

15.03.2016 справа №908/3475/14

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді за участю представників сторін: від позивача: від відповідача:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4, довіреність №7 від 04.01.2016р. ОСОБА_5, довіреність №68 від 22.02.2016р. не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів, м.Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від16.11.2015 р. (повний текст підписано 23.11.2015р.)
у справі№ 908/3475/14 (головуючий Гончаренко С.А., судді Алейникова Т.Г., Соловйов В.М.)
за позовомПриватного підприємства Вагова компанія МІКА , м.Дніпропетровськ
доПублічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів, м.Запоріжжя
простягнення 302890,50грн.
В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство Вагова компанія МІКА, м.Дніпропетровськ, позивач, звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів, м.Запоріжжя про стягнення основного боргу в розмірі 249435,00грн., інфляційних в розмірі 31641,90грн. та 21813,60грн. 3% річних. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором підряду №1716/10/1039 від 28.09.2010р. щодо повної та своєчасної оплати виконаних позивачем робіт та поставленого товару.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 03.12.2014р. позовні вимоги задоволені частково, стягнуто 242076,00грн. заборгованості, 32873,30грн. інфляційних, 21150,15грн. 3% річних, 5922,00грн. судового збору.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.02.2015р. рішення господарського суду Запорізької області від 03.12.2014р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.04.2015р. скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.02.2015р. і рішення господарського суду Запорізької області від 03.12.2014р. в частині стягнення 239340,00грн. основного боргу, 32873,30грн. інфляційних, 21150,15грн. 3% річних та 5862,78грн. судового збору. Матеріали справи у цій частині скеровані для нового розгляду до господарського суду Запорізької області. Решту рішення і постанови у справі залишено без змін.

В постанові Вищого господарського суду України від 28.04.2015р. зазначено, що суди дійшли правомірного висновку про наявність підстав для стягнення 2736,00грн. боргу. Разом з тим, не з'ясували чи є видаткова накладна первинними документами, чи підтверджує факт здійснення між сторонами господарської операції з поставки обладнання саме на виконання умов договору, та чи є підставою для виникнення у відповідача обов'язку з проведення розрахунків за отриманий товар за цією накладною, з огляду на доводи відповідача щодо її не підписання. Також суди попередніх інстанцій не навели мотивів за якими відхилили доводи відповідача, зокрема щодо відсутності у наданому позивачем акті приймання-передачі обладнання від 11.07.2011р. печатки підприємств та підписів посадових осіб як позивача (генерального директора ОСОБА_6Я.) так і відповідача (заступника голови правління ОСОБА_7М.). Водночас зазначаючи про те, що складання акта здачі-приймання виконаних робіт з другого етапу робіт є необов'язковим, судами не були спростовані доводи відповідача щодо визначення умовами договору обов'язкової наявності такого акта, як підстави для проведення розрахунків між сторонами. Окрім цього суди не навели і мотивів, за якими відхилили доводи відповідача щодо перебування у нього спірного обладнання з 2011 року на відповідальному зберіганні у зв'язку із його недоліками (тобто неприйняття обладнання відповідачем), що унеможливлює перехід цього обладнання у власність відповідача. За таких обставин, висновок судів про наявність підстав для стягнення з відповідача боргу у сумі 239340,00грн. визнаний Вищим господарським судом передчасним.

В частині заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3 % річних постанова та рішення скасовані, оскільки з оскаржуваних судових актів не вбачається розрахунку таких вимог, які задоволені судами з урахуванням боргу і за перший етап робіт у сумі 2736,00грн. При цьому вимоги зі стягнення інфляційних втрат задоволені судами у більшому розмірі, ніж було заявлено позивачем до стягнення.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 16.11.2015р. (повний текст підписано 23.11.2015р.) у справі №908/3475/14 позовні вимоги Приватного підприємства Вагова компанія МІКА задоволені частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» 239340,00грн. основного боргу, 21249,63грн. 3% річних, 31641,90грн. інфляційних. В частині стягнення боргу у розмірі 2736,00грн. спір не розглядався при новому розгляді, оскільки правомірність вимог встановлена постановою Вищого господарського суду України від 28.04.2015р.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з доведеності матеріалами справи наявності заборгованості відповідача за отримане обладнання. Водночас, частково відмовляючи у стягненні 7359,00грн., суд виходив з недоведеності позивачем виконання робіт на спірну суму боргу.

Публічне акціонерне товариство Запорізький завод феросплавів не погодилося з прийнятим рішенням та звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, що призвело до порушення прав відповідача. Скаржник зазначає, що рішення прийнято судом за наслідками неповного зясування обставин, які мають значення для справи.

Так, відповідач стверджує, що Акт від 21.07.2011р. затверджений уповноваженою особою лише з боку відповідача, що свідчить про те, що Акт від 21.07.2011р. не є актом приймання-передачі обладнання в розумінні п.4.1 договору.

Разом з тим, відповідач зазначає, що Акти від 21.07.2011р. та 31.10.2011р. є актами, що передбачені розділом 7 Договору, та фіксують проведення сторонами контролю якості виконаних робіт. Отже, зазначені акти не мають жодного відношення до передбачених договором Актів здачі-приймання виконаних робіт та приймання-передачі обладнання.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані також тим, що відповідач не має зобовязань з оплати 2 етапу робіт без виконаного позивачем 3 етапу робіт у повному обсязі та наданих позивачем акту виконаних робіт по 3 етапу та акту приймання-передачі обладнання по 2 етапу.

Апелянт разом з іншим наголошує на відсутності підстав для оплати обладнання у звязку з тим, що воно знаходиться на відповідальному зберіганні, та, відповідно, не перейшло у власність відповідача (тобто не було прийнято відповідачем).

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 28.12.2015р. у справі №908/3475/14 (головуючий Н.В.Ломовцева, судді О.І.Склярук, В.М.Татенко) було прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено розгляд справи на 24.02.2016р. о 14:50 год.

16.02.2016р. у звязку зі знаходженням у відпустці головуючого судді Н.В.Ломовцевої проведено повторний автоматизований розподіл справи та сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий І.В.Зубченко, судді О.О.Радіонова, Д.О.Попков.

Відповідно до п.9-2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011р. «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» у разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений ст.102 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) строк розгляду апеляційної скарги.

Через канцелярію суду від Приватного підприємства Вагова компанія МІКА отримано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

У судове засідання 24.02.2016р. представники сторін не зявилися. Відповідач на адресу суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи. Представник позивача про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи.

У звязку з неявкою представників сторін, задоволенням клопотання відповідача, з метою повного та всебічного дослідження обставин справи в їх сукупності, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про необхідність відкладення судового засідання апеляційної інстанції в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, на 15.03.2016р.

Представники позивача в судовому засіданні 15.03.2016р. заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просили рішення господарського суду Запорізької області залишити без змін.

Представник відповідача в судове засідання 15.03.2016р. повторно не зявився. На адресу суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з відпусткою юрисконсульта юридичного відділу та заступника начальника юридичного відділу.

У задоволенні зазначеного клопотання судовою колегією відмовлено з огляду на наступне.

Відповідно до ст.28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах своїх повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Отже, відповідач не був позбавлений можливості направити іншого повноважного представника для участі у розгляді справи.

Крім того, стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 24.02.2016р. явка сторін не була визнана обовязковою, відповідач не посилався на необхідність надання додаткових доказів як на підставу для відкладення розгляду справи, тому судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши представників позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

28.09.2010р. між Приватним підприємством «Вагова компанія «МІКА» (далі - підрядник) та Публічним акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» (далі - замовник) укладено договір підряду №1716/10/1039 (далі - договір), за умовами п.1.1 якого замовник доручає, а підрядник бере на себе виконання робіт по монтажу, налагодженню, пуско - налагодженню та поставці системи зважування в розливних прогонах цехів № 1-4 Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів.

Відповідно до п.1.2 договору обсяги робіт, вартість обладнання і матеріалів визначаються на підставі Графіка виконання робіт, підписаного сторонами (Додаток №1), який є невід'ємною частиною договору.

Згідно з п.2.1 договору вартість робіт за цим договором з урахуванням вартості матеріалів становить 889998,00грн., в тому числі ПДВ 20%. Договірна ціна на обсяги робіт, вказані в тендерних умовах, є твердою і перегляду не підлягає протягом всього терміну дії договору.

Умовами пункту 3.1 сторони визначили терміни виконання робіт - 7 місяців після підписання цього договору поетапно згідно з Графіком виконання робіт (Додаток № 1). Етапами виконання робіт вважати номер по порядку в Графіку виконання робіт.

За приписами п.3.3 строки виконання робіт можуть переглядатися за згодою сторін з підписанням двостороннього акта за наявності обставин непереборної сили; зупинки робіт не з вини підрядника.

Оплата виконаних робіт за цим договором здійснюється за фактом виконаних робіт кожного етапу, відповідно до графіка виробництва робіт протягом 20 календарних днів з дня надходження рахунку від підрядника, виставленого на підставі підписаного сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт. Одночасно з пред'явленням акта виконаних робіт, підрядник зобов'язаний надати замовникові акт приймання-передачі обладнання (п.4.1).

Пунктом 13.1 передбачено, що договір є чинним з моменту його підписання та діє до 31.10.2011р., а в частині гарантійних зобовязань до повного їх виконання.

Сторони погодили Графік поставки та виконання робіт, який є додатком до договору, та передбачає наступні етапи робіт: 1.розроблення та погодження технічного завдання із замовником; 2.поставку обладнання для цеху №1; 3.монтаж обладнання в цеху №1; 4.поставку обладнання для цеху № 2; 5.монтаж обладнання в цеху №2; 6.поставку обладнання в цех №3; 7.монтаж обладнання в цеху №3; 8.поставка обладнання для цеха №4; 9.монтаж обладнання в цеху № 4; 10.ЗІП; 11.випуск та передачу замовнику експлуатаційної документації на систему; 12.здачу в експлуатацію системи в цілому.

За твердженнями позивача підставою подання позову є порушення відповідачем укладено між сторонами договору підряду №1716/10/1039 від 28.09.2010р. в частині оплати виконаних робіт та переданого обладнання, а саме: за перший етап 2736,00грн., за другий етап - 239340,00грн., за третій етап 7359,00грн.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.11 ЦК України, договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків. Таким чином, відповідно до умов договору №1716/10/1039 від 28.09.2010р., між сторонами у справі виникли певні взаємні зобовязання.

Оцінивши договір, з якого виникли цивільні права та обовязки сторін, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є змішаним, оскільки містить елементи договору підряду (зокрема, з монтажу та пуско-налагодження обладнання), а також договору поставки (зокрема, поставка системи зважування в розливних прогонах цехів №1-4 Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів). Отже, договірні відносини сторін підпадають під регулювання § 1, 3 ОСОБА_6 54, 61 ЦК України

За приписами ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Пунктом 4.1 договору №1716/10/1039 визначено порядок розрахунків. Оплата виконаних робіт за цим договором здійснюється по факту виконаних робіт кожного етапу згідно графіка виконання робіт на протязі 20 календарних днів з дня отримання рахунку від підрядника, виставленого на підставі підписаного сторонами акта здачі-приймання виконаних робіт. Одночасно з пред'явленням акта виконаних робіт, підрядник зобов'язаний надати замовнику акт приймання-передачі обладнання.

Таким чином, договором №1716/10/1039 передбачено поетапну оплату.

Відповідно до Графіка поставки і виконання робіт (додаток №1) до договору №1716/10/1039 перший етап складає розроблення та погодження технічного завдання з замовником, що відповідає правовідносинам підряду.

Згідно ч.1 статті 843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

За приписами ст.854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Перший етап виконано, що підтверджується актом №ОУ-210 здачі-прийняття робіт (надання послуг) м.Запоріжжя від 01.09.2011р. на суму 2280,00грн. без ПДВ, 2736,00грн. з ПДВ.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 03.12.2014р. по даній справі та постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.02.2015р., залишеними в цій частині в силі постановою Вищого господарського суду України від 28.04.2015р., встановлено правомірність вимог позивача по першому етапу та факт не оплати відповідачем в строк вказаних робіт у розмірі 2736,00грн., а тому спір за першим етапом є вирішеним і не розглядається судовою колегією.

За другим етапом Графіка передбачено виключно поставку обладнання, жодних робіт по 2 етапу не визначено, у звязку з чим до правовідносин застосовуються положення щодо договору поставки.

Як уже було зазначено, відповідно до ч.2 ст.712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з нормою ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Твердження апелянта про відсутність підстав для оплати обладнання у звязку з тим, що воно знаходиться на відповідальному зберіганні, та, відповідно, не перейшло у власність відповідача (тобто не було прийнято відповідачем), спростовується наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, за актом на відповідальне зберігання від 01.03.2011р. для здійснення робіт по монтажу, налагодженню, пуско-налагодженню та поставці системи зважування в розливних прогонах цехів №1-4 відповідно до договору №1716/10/1039 від 28.09.2010р. позивач здав на відповідальне зберігання відповідачу (Управління капітального будівництва Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів») обладнання, а саме: ваги кранові електронно-тензометрічні «ЄрМак ВК1ркт-30» - 1 од.; ваги кранові елекронно-тензометричні «ЄрМак ВК1ркт-20» - 4 од.; стаціонарний пульт керування - 4 од.; пристрій безпровідної передачі даних (РТ-ретранслятор) - 5 од.; сервер - 1 од.

21.07.2011р. за Актом приймання обладнання системи ваговимірювання розливного прогону цеху №1 відповідачем прийнято від позивача передбачене договором обладнання, яке знаходилось у нього на відповідальному зберіганні, а саме: ваги кранові елекронно-тензометричні «ЄрМак ВК1ркт-20» - 4 од.; ваги кранові електронно-тензометрічні «ЄрМак ВК1ркт-30» - 1 од.; стаціонарний пульт керування - 4 од.; пристрій безпровідної передачі даних (РТ-ретранслятор) - 5 од.; сервер - 1 од.

За твердженнями апелянта, затвердження Акту від 21.07.2011р. лише уповноваженою особою відповідача свідчить про те, що Акт від 21.07.2011р. не є актом приймання-передачі обладнання, що передбачений п.4.1 договору. Проте, судова колегія зазначає, що зазначений Акт затверджений заступником голови правління Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів та в правому верхньому куті скріплений печаткою підприємства, що свідчить про отримання відповідачем обладнання.

Одночасно, розглянувши текст Акту від 21.07.2011р. судовою колегією встановлено, що комісія здійснила приймання обладнання для системи вимірювання ваги розливного прогону цеху №1. На момент приймання обладнання знаходилося на збереженні на складі ОКС та в цеху №1.

Це підтверджує факт приймання відповідачем обладнання за договором. Про передання в акті не могло бути зазначено, оскільки обладнання вже перебувало на зберіганні у відповідача.

Відповідач також зазначає, що Акти від 21.07.2011р. та 31.10.2011р. є актами, що передбачені розділом 7 Договору, та фіксують проведення сторонами контролю якості виконаних робіт, і, відповідно, зазначені акти не мають жодного відношення до передбачених договором Актів здачі-приймання виконаних робіт та приймання-передачі обладнання.

Однак, в тексті Акту від 21.07.2011р. вказано, що комісія провела прийом обладнання для системи ваговимірювального розливного прогону. Ні про які випробування та заміри не йде мова, навпаки в Акті зазначено, що приймання проводилось по комплектності без перевірки працездатності.

Таким чином, Акт від 21.07.2011р. свідчить про фактичну передачу відповідачу обладнання, як передбачено Графіком поставки і виконання робіт.

Стосовно видаткової накладної №РН-211 від 01.09.2011р. судова колегія зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Проаналізувавши зазначені вище норми, судова колегія дійшла висновку що видаткова накладна №РН-211 від 01.09.2011р. є первинним документом, що фіксує факт здійснення господарської операції. Твердження апелянта про не підписання зазначеної видаткової накладної судовою колегією не приймається, оскільки не спростовує факт отримання відповідачем обладнання за Актом від 21.07.2011р. Разом з тим, зазначена видаткова накладна підтверджує здійснення передачі обладнання саме за договором №1716/10/1039 від 28.09.2010р., оскільки містить посилання на цей договір.

За третім етапом Графіку поставки та виконання робіт передбачено наступні види робіт: монтаж стаціонарного пульта управління (ТМФ - термінал багатофункціональний) 4 од.; монтаж пристрою бездротової передачі даних (РТ-ретранслятор), 5 од., монтаж сервера 1 од., налагодження та випробування обладнання в комплексі по цеху №1.

Разом з тим, відповідно до підписаного сторонами акту №ОУ - 212 здачі - прийняття робіт (надання послуг), відповідачем прийнято від позивача роботу, а саме: монтаж обладнання в цеху №1 відповідно до розробленого та погодженого з підрядником проекту, в тому числі монтаж стаціонарного пульта керування (ТМФ-термінал багатофункціональний) 4 од. на суму 6132,50грн., з ПДВ - 7359,00 грн.

Однак, підстави для задоволення позову в частині стягнення грошових коштів за виконання робіт третього етапу в розмірі 7359,00грн. відсутні, оскільки умовами договору передбачено поетапну оплату по факту виконаних робіт кожного етапу згідно Графіка виконання робіт, а третій етап позивачем не завершений.

Відповідно до Графіку поставки та виконання робіт, монтаж обладнання в цеху №1 (третій етап) виконується після поставки обладнання для цеху №1 (другий етап), тобто поставка обладнання для конкретного цеху обовязково передує його монтажу.

І хоча, як вже було зазначено, роботи за третім етапом були виконані не в повному обсязі, монтаж обладнання (третій етап) був неможливим без поставки обладнання (другий етап), що також свідчить про фактичне виконання позивачем другого етапу відповідно до Графіку (додаток №1 до договору).

Твердження апелянта про не складання акта виконаних робіт і, відповідно, про відсутність підстав для оплати отриманого обладнання, судовою колегією не приймається, оскільки жодні роботи по другому етапу не були передбачені, тобто відсутні підстави для складання акту виконаних робіт.

Таким чином, оскільки факт поставки обладнання на суму 239340,00грн. є доведеним, договором передбачена поетапна оплата, відповідач мав оплатити зазначене обладнання.

Рахунок-фактура №СФ-000211 від 01.09.2011р. на суму 239340,00грн. (з ПДВ) був отриманий відповідачем 09.09.2011р., що підтверджується відміткою про отримання на листі №577 від 09.09.2011р. (т.1 а.с. 22).

Отже, відповідач в порядку п.4.1 договору мав оплатити другий етап за договором на протязі 20 календарних днів з дня отримання рахунку від підрядника, тобто до 29.09.2011р., чого зроблено не було.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст.525, 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом. За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем доведено факт поставки обладнання на суму 239340,00грн. Доказів перерахування позивачу боргу у цій сумі відповідач не надав.

За таких обставин, враховуючи, що судове рішення повинно відповідати загальним засадам справедливості, а позивач до цього часу не отримав оплати за поставлене обладнання, місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача боргу у сумі 239340,00грн.

Крім того, правомірність стягнення з відповідача 2736,00грн. за виконані по першому етапу роботи встановлена рішенням господарського суду Запорізької області від 03.12.2014р. по даній справі та постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.02.2015р., залишеними в цій частині в силі постановою Вищого господарського суду України від 28.04.2015р. (спір в цій чатині судовою колегією не розглядався).

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи умови п.4.1 договору, а також отримання відповідачем рахунків на оплату виконаних робіт по першому етапу (№СФ-000210 від 01.09.2011р. на суму 2736,00грн.) та поставленого обладнання по другому етапу (№СФ-000211 від 01.09.2011р. на суму 239340,00грн.) 09.09.2011р., що підтверджується відміткою про отримання на листі №577 від 09.09.2011р., відповідач мав оплатити рахунки в строк до 29.09.2011р.

Перевіривши розрахунок суду першої інстанції, враховуючи положення ст. 83 ГПК про те, що господарський суд не може виходити за межі позовних вимог, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду Запорізької області про стягнення з Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів 21249,63грн. 3% річних (за період з 29.09.2011р. по 31.08.2014р). та 31641,90грн. інфляційних (за період з жовтня 2011р. по серпень 2014р.).

З огляду на викладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Запорізької області від 16.11.2015р. (повний текст підписано 23.11.2015р.) у справі №908/3475/14 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 ГПК України, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору при зверненні з апеляційною скаргою підлягають віднесенню на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів, м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 16.11.2015р. (повний текст підписано 23.11.2015р.) у справі №908/3475/14 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 16.11.2015р. (повний текст підписано 23.11.2015р.) у справі №908/3475/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Судді Д.О. Попков

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим:

1 позивачу;

1 відповідачу;

1 ГСЗО;

1 до справи;

1 ДАГС.