КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2016 р. Справа№ 911/4511/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

За участю секретаря судового засідання Бородуля В.В.

представників сторін:

від позивача - не з'явилися;

від відповідача-1 - не з'явилися;

від відповідача-2 - Перевозник П.М., дов. б/н від 29.05.2014 року.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Сільськогосподарського товариства з обмеженою

відповідальністю «Добродій»

на рішення Господарського суду Київської області

від 09.12.2015 року

у справі № 911/4511/15 (суддя Бацуца В.М. )

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою

відповідальністю «Добродій»

до 1. Колективного сільськогосподарського підприємства

«Заплавний»;

2. Мокрецької сільської ради Броварського району Київської

області

про визнання недійсними рішень зборів власників земельних паїв

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 09.12.2015 року по справі № 911/4511/15 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Добродій» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2015 року по справі № 911/4511/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2016 року апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Добродій» прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Синиця О.Ф. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 15.02.2016 року.

10.02.2016 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Мокрецької сільської ради Броварського району Київської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач-2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2016 року розгляд справи було відкладено на 14.02.2016 року.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Добродій» у поясненнях, наданих у судовому засіданні 15.02.2016 року, підтримав доводи, викладені в його апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2015 року по справі № 911/4511/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Представник Мокрецької сільської ради Броварського району Київської області у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Представник Колективного сільськогосподарського підприємства «Заплавний» у судове засідання не з'явився, будь-яких клопотань з цього приводу суду не надав, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача-1.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників присутніх сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

28.09.2004 року було проведено спірні збори власників земельних паїв Колективного сільськогосподарського підприємства «Заплавний» (далі - КСП «Заплавний», відповідач-1), на яких було вирішено, крім іншого, затвердити порядок розподілу земельних часток/паїв шляхом жеребкування та затвердити результати розподілу земельних часток/паїв (додаток № 1): із 412 номерів було витягнуто 307 номерків з них 2 перетягнуто в зв'язку з затримкою інформації про надання двом пайщикам пропозицій на виділення в натурі земельного паю, залишилось витягти ще 105 номерків.

Звертаючись з позовною заявою до суду, позивач просить визнати недійсними рішення зборів власників земельних паїв КСП «Заплавний», оформлене протоколом від 28.09.2004 року, в частині визначення порядку розподілу земельних часток (паїв), та рішення зборів власників земельних паїв КСП «Заплавний», оформлене протоколом від 28.09.2004 року, в частині затвердження результатів розподілу земельних часток (паїв).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішення зборів власників земельних паїв КСП «Заплавний», оформлене протоколом від 28.09.2004 року, в частині визначення порядку розподілу земельних часток (паїв) та в частині затвердження результатів розподілу земельних часток (паїв) були прийняті відповідачами із порушенням положень чинного законодавства України, а саме із порушенням порядку проведення вказаних зборів власників земельних паїв КСП «Заплавний», оформлення протоколу зборів власників земельних паїв КСП «Заплавний». Позивач стверджує, що загальні збори власників земельних часток КСП «Заплавний» не є органом управління відповідача-1, крім того, не могли брати участь у даних зборах особи, які не є учасниками підприємства (спадкоємці власників часток (паїв) - членів КСП), а також посадові особи підприємства, які на момент проведення зборів не були власниками часток (паїв).

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Добродій» (далі - СТОВ «Добродій», позивач) обґрунтовує порушення свого права наступним чином.

Позивач стверджує, що ухвалою Господарського суду Київської області від 29.10.2002 року по справі № 136/1б-99 за заявою Української зовнішньоекономічної нафтогазової корпорації «Укрзарубіжнафтогаз» до КСП «Заплавний» про визнання банкрутом КСП «Заплавний» було перетворено в СТОВ «Добродій» та зобов'язано СТОВ «Добродій» і Броварську райдержадміністрацію привести установчі документи СТОВ «Добродій» у відповідності з чинним законодавством в частині правонаступництва.

Позивач також звертає увагу, що у статуті СТОВ «Добродій» зазначено, що останній є правонаступником КСП «Заплавний» згідно протоколу № 5 від 08.02.2000 року, зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) відповідно до Закону України від 16.03.2000 року № 1565-ІІІ «Про списання заборгованості зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) платників податків у зв'язку із реформуванням сільськогосподарських підприємств», а також правонаступником усіх майнових та/або немайнових прав і обов'язків КСП «Заплавний», зокрема, прав власності на рухоме, нерухоме майно, земельні ділянки, будівлі, споруди, прав користування земельними ділянками, будівлями, спорудами, рухомим майном тощо.

Крім того, позивач вказує, що його правонаступництво, у тому числі й на право володіння, користування та розпорядження земельними ділянками, підтверджується також рішенням Господарського суду Київської області від 05.03.2008 року у справі № 11/053-08, ухвалою Господарського суду Київської області від 05.07.2011 року у справі № 810/2334/13-а та відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України не потребує доказування.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.03.2014 року у справі № 2-а/361/15/14 за позовом СТОВ «Добродій» до Мокрецької сільської ради Броварського району Київської області за участю третьої особи КСП «Заплавний» про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2014 року скасовано постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.03.2014 року у справі № 361/10487/13-а (2-а/361/15/14) і прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 15.01.2015 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2014 року у справі № 361/10487/13-а (2-а/361/15/14) залишено без змін.

При цьому, у вказаній постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2014 року у справі № 361/10487/13-а (2-а/361/15/14), залишеній без змін ухвалою Вищого адміністративного суду від 15.01.2015 року, зазначено, що ухвалою Господарського суду Київської області від 29.10.2002 року у справі № 136/16-99 про банкрутство КСП «Заплавний» на підставі звіту від 17.09.2002 року СТОВ «Добродій» визнано процесуальним правонаступником КСП «Заплавний» на умовах передачі товариству майнових активів та пасивів боржника з подальшими змінами в статуті останнього щодо часткового правонаступництва, а саме по боргах перед ДПІ та ПФУ по сплаті податків і зборів; СТОВ «Добродій» не здійснювалися заходи щодо переоформлення державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, що належала КСП «Заплавний»; у позивача відсутні документи, які б у встановленому законом порядку підтверджували набуття ним права постійного користування спірною земельною ділянкою, так само як відсутні докази користування позивачем спірною земельною ділянкою з 2002 року по час та дату розгляду даної справи в адміністративних судах; на момент виникнення вказаного процесуального правонаступництва право постійного користування спірною земельною ділянкою КСП «Заплавний» вже було припинено, а тому не могло перейти до СТОВ «Добродій» в порядку правонаступництва на підставі ухвали Господарського суду Київської області від 29.10.2002 року у справі № 136/16-99; СТОВ «Добродій» не було правонаступником КСП «Заплавний» в частині набуття права постійного користування спірною земельною ділянкою на час виникнення спірних правовідносин, тому припинення рішенням Мокрецької сільської ради № 220 від 23.11.2001 року права користування землями колективної власності КСП «Заплавний» не впливає на законні інтереси позивача.

Оскільки питання правонаступництва досліджувалося у вказаній справі, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вищевказані обставини є доведеними і не підлягають доказуванню на підставі ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Судова колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання позивача на його правонаступництво стосовно КСП «Заплавний», з огляду на обставини встановлені, зокрема, рішенням Господарського суду Київської області від 05.03.2008 року у справі № 11/053-08, ухвалою Господарського суду Київської області від 05.07.2011 року у справі № 810/2334/13-а - є безпідставні, враховуючи наступне.

Обставини щодо правонаступництва СТОВ «Добродій» стосовно КСП «Заплавний» в частині набуття права користування майном (земельними ділянками, паями) не досліджувалися у повній мірі та обсязі, і не оцінювались з урахуванням тексту ухвали Господарського суду Київської області від 29.10.2002 року по справі № 136/1б-99, а лише констатувалося таке правонаступництво на підставі зазначеної ухвали та статуту позивача.

Посилання позивача на п. 1.1 Статуту СТОВ «Добродій» (в редакції 2014 року), де зазначено, що СТОВ «Добродій» є правонаступником КСП «Заплавний» усіх майнових та/або немайнових прав і обов'язків КСП «Заплавний», зокрема, прав власності на рухоме, нерухоме майно, земельні ділянки, будівлі, споруди, прав користування земельними ділянками, будівлями, спорудами, рухомим майном тощо, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив, оскільки статут є внутрішнім документом підприємства, який визначає основи його діяльності та регулює взаємовідносини між органами управління та контролю, а також між його засновниками (учасниками).

Таким чином, статут не породжує будь-які правові наслідки, права та обов'язки для третіх осіб, які не є його засновниками (учасниками) або посадовими особами, а отже наявність у статуті СТОВ «Добродій» посилання на правонаступництво щодо КСП «Заплавний» жодним чином не впливає на зміну, виникнення чи припинення прав та обов'язків інших осіб та не породжує для них будь-яких правових наслідків.

Як зазначено вище, в ухвалі Господарського суду Київської області від 29.10.2002 року по справі № 136/1б-99 зазначено: «що «КСП «Заплавний» перетворено в СТОВ «Добродій» з передачею товариству майнових активів та пасивів боржника з подальшими змінами в Статуті останнього щодо часткового правонаступництва, а саме по боргах перед ДПІ та ПФУ, які в числі інших є кредиторами по сплаті податків і зборів (обов'язкових платежів), таким чином товариство самоусунулось від погашення боргів решти кредиторів».

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (в редакції станом на час винесення зазначеної ухвали у справі про банкрутство) ліквідація та реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства провадяться за рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) його членів або за рішенням суду чи арбітражного суду.

Частиною 5 ст. 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (в редакції станом на час винесення зазначеної ухвали у справі про банкрутство) визначено, що при перетворенні одного підприємства в інше до підприємства, яке щойно виникло, переходять усі майнові права і обов'язки колишнього підприємства.

Згідно з ч. 3 ст. 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (в редакції станом на час винесення зазначеної ухвали у справі про банкрутство) підприємство вважається реорганізованим або ліквідованим з моменту виключення його з державного реєстру України.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, КСП «Заплавний» на даний час не припинено, як і СТОВ «Добродій», у зв'язку з чим відсутні підстави вважати, що КСП «Заплавний» перетворено у СТОВ «Добродій».

Ніяких інших відносин правонаступництва із вказаної вище ухвали суду не вбачається, так само як не вбачається обсяг майна, прав та обов'язків, які мали перейти від КСП «Заплавний» до СТОВ «Добродій».

Крім того, позивачем не надано суду інших доказів, які б підтверджували виникнення правонаступництва між КСП «Заплавний» і СТОВ «Добродій» та його обсяг, зокрема й відповідного протоколу загальних зборів щодо реорганізації підприємств.

Слід також зазначити, що приписами ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема, приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), в порядку, визначеному цим Законом; приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв). Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування.

Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі.

Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв).

З огляду на досліджені положення Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», рішення про розподіл земельних ділянок у межах сільськогосподарського підприємства між власникам земельних часток (паїв) приймається не відповідними сільськогосподарським підприємством і сільською радою за місцем розташування земельних ділянок, і такі рішення не є актами, прийнятими ними, як зазначає позивач, а приймається відповідними зборами власників земельних часток (паїв).

При цьому, зазначеними нормами передбачено, що відповідна сільська рада за місцем розташування земельних ділянок лише організовує проведення розподілу земельних ділянок між власникам земельних часток (паїв), затверджує складений протокол зборів власників земельних часток (паїв) і приймає рішення щодо виділення земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) на підставі такого рішення зборів власників земельних часток (паїв).

Враховуючи досліджене та встановлене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду, що у процесі розгляду справи позивачем у відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували порушення його будь-яких прав та інтересів у спірних відносинах саме відповідачами.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог до відповідачів про визнання недійсними рішень зборів власників земельних паїв, оскільки оспорювані рішення в частині визначення порядку розподілу земельних часток (паїв) та в частині затвердження результатів розподілу земельних часток (паїв), оформлені протоколом від 28.09.2004 року, приймались саме зборами власників земельних паїв КСП «Заплавний», а не КСП «Заплавний» та Мокрецькою сільською радою Броварського району Київської області, і такі рішення не є актами останніх, а також те, що судом не встановлено у процесі розгляду справи порушення будь-яких прав та інтересів позивача у спірних відносинах саме відповідачами.

Крім того, Мокрецька сільська рада Броварського району у своєму відзиві від 19.11.2015 року на позовну заяву просила застосувати строк позовної давності до позовних вимог.

Статтею 256 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з п. 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» № 10 від 29.05.2013 року за змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки, як було встановлено вище, будь-які права СТОВ «Добродій» у спірних відносинах саме відповідачами не порушувались, то підстави для застосування строку позовної давності - відсутні.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Добродій» в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження під час розгляду даної справи та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення..

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2015 року по справі № 911/4511/15 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Добродій» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Добродій» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Добродій» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2015 року по справі № 911/4511/15 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 911/4511/15 повернути до Господарського суду Київської області.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця

Повний текст рішення складено 21.03.2016 року.