ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 р. Справа № 909/137/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Цюх Г. З., секретаря судового засідання Ломей Л. Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного підприємства "Вигодське лісове господарство", вул. Д. Галицького,40, смт. Вигода, Долинський район, Івано-Франківська область, 77552

до відповідача: Приватного підприємства "Гал-Ганц", вул. Січових Стрільців, 52 - А, смт. Брошнів-Осада, Рожнятівський район, Івано-Франківська область, 77611

про стягнення заборгованості в сумі 5168,80 грн.

за участю:

від позивача: ОСОБА_1- представник, довіреність від 21.12.15,

від відповідача: ОСОБА_2- керівник, довідка з ЄДРПОУ АБ № 575928

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Вигодське лісове господарство" звернулося до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Приватного підприємства "Гал-Ганц" про стягнення заборгованості в сумі 5168,80 грн., в тому числі 1746,39 грн. основного боргу, 1950,33 грн. пені, 1222,47 грн. інфляційних та 249,61 грн.- 3% річних.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 15.02.16 порушено провадження у справі, розгляд справи в судовому засіданні призначено на 15.03.16.

Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача подав відзив на позов №12 від 10.03.16 (вх.№3414/16 від 14.03.16), в якому позов не визнав, оскільки вартість отриманої лісопродукції ним оплачена повністю, в підтвердження чого подав платіжне доручення №66 від 14.03.11. Крім того, подав заяву про застосування строку позовної давності №11 від 10.03.16 (вх.№35469/16 від 15.03.16), оскільки у позивача право на звернення до суду виникло 22.03.11, а тому позивачем пропущено трирічний строк позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши зібрані докази відповідно до приписів ст. 43 ГПК України, з"ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, судом з"ясовано наступне.

Між сторонами по справі 30.12.10 укладено договір купівлі-продажу №355-А, відповідно до умов якого продавець (позивач) зобов"язався продати, а покупець (відповідач) - прийняти та оплатити необроблену деревину на умовах даного договору та згідно аукціонного свідоцтва. який являється невід"ємною частиною даного.

Зазначений вище Договір укладено у письмовій формі, підписано повноважними представниками сторін, що відповідає приписам статей 207, 208 ЦК України. Згідно приписів ст. 204 ЦК України, договір поставки №01 від 04.01.10 (далі - Договір) є правомірним правочином, так як іншого (розірвання, припинення, скасування цього договору) сторонами суду не представлено.

На виконання умов вказаного договору, позивач передав відповідачу лісопродукцію на загальну суму 10447,6 грн., що підтверджується нарядом на відпуск лісопродукції №387 від 16.03.11, товаро-транспортною накладною від 22.03.11, специфікацією-накладною від 22.03.11 та довіреністю на отримання лісопродукції від 14.03.11 (а.с.19-21).

Враховуючи, що відповідач частково оплатив заборгованість, позивач просив стягнути з відповідача 1746,39 грн. основного боргу.

Відповідно до ст.629 ЦК України Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічне положення закріплено в ч.1 ст. 188 ГК України.

Пунктом 3.4. договору передбачено, що відповідач протягом п"яти календарних днів з моменту одержання від позивача рахунку-фактури зобов"язаний оплатити вартість продукції з врахуванням сплаченого за участь в аукціоні попереднього внеску.

Однак, відповідач в спростування позовних вимог подав платіжне доручення №66 від 14.03.11, яке свідчить про оплату 12200 грн., тобто, станом на день звернення позивача до суду у відповідача відсутній борг.

Крім цього, за приписами статті 256 Цивільного процесуального кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Частиною 3 статті 267 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Представник відповідача на підставі пункту 3 статті 267 Цивільного кодексу України подав заяву про застосування строку позовної давності №11 від 10.03.16 (вх.№35469/16 від 15.03.16).

Частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач був обізнаний про порушення свого права та про особу, яка порушила це право ще в березні 2011 року (наряд на відпуск лісопродукції №387 від 16.03.11, товаро-транспортна накладна від 22.03.11, специфікація-накладна від 22.03.1) .

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про пропуск позивачем строку позовної давності у даній справі.

Позов поданий позивачем до господарського суду 15.02.16, тобто, з пропуском встановленого ст. 257 Цивільного кодексу України строку позовної давності у три роки щодо основного боргу та п.1 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України строку позовної давності в один рік щодо стягнення пені, а тому відповідно до п.4 ст.267 ЦК України, закінчення строку позовної давності до пред"явлення позову є підставою для відмови в позові в частині стягнення 1950,33 грн. пені, 1222,47 грн. інфляційних та 249,61 грн.- 3% річних.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Згідно із ч.1, 2 ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.124,129 Конституції України, ст.ст. 179, 193 ГК України, ст.ст.256, 257, 261, 267, 509, 526, 530, 610, 612, 655 Цивільного кодексу України, ст.ст.33, 34, 43, 49, ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Державного підприємства "Вигодське лісове господарство" до Приватного підприємства "Гал-Ганц" про стягнення 5168,80 грн. заборгованості відмовити повністю.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

повне рішення складено 21.03.16

Суддя Г.З. Цюх