ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.03.16 Справа № 904/9402/15

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ДЕЛЬТА ВІЛМАР", м. Южне, Одеська область

до товариства з обмеженою відповідальністю "АГРАРІЙ ПРИДНЕПРОВ'Я", с. Єлізарове, Солонянський район, Дніпропетровська область

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНОПРОМ", м. Дніпропетровськ

про стягнення 788 290,14 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №2 від 21.09.2015

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: на з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ДЕЛЬТА ВІЛМАР» (надалі Позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «АГРАРІЙ ПРИДНЕПРОВЯ» (надалі Відповідач) про стягнення 788 290,14 грн. за договором купівлі-продажу товару №14/04/14/1 від 14.04.2014.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2015 порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду суддею Забарющим М.І.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2015 (суддя Забарющий М.І.) залучено до участі в справі в якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОПРОМ».

Розпорядженням №1235 керівника апарату суду від 28.12.2015, в звязку з знаходженням на лікарняному судді Забарющего М.І., відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду проведено повторний автоматизований розподіл справи №904/9402/15, за результатами проведення якого справу №904/9402/15 передано для розгляду судді Соловйовій А.Є.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2015 справа №904/9402/15 прийнята до провадження суддею Соловйовою А.Є.

В судових засіданнях 26.01.2016, 29.02.2016 розгляд справи був відкладений на 09.02.2016, 15.03.2016 відповідно, в судових засіданнях 09.02.2016, 23.02.2016 оголошувалась перерва до 23.02.2016, 29.02.2016, згідно зі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.02.2016 на підставі клопотання Відповідача відповідно до ч.3 ст.69 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду спору був продовжений на 15 календарних днів до 15.03.2016.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на невиконання Відповідачем вимог діючого законодавства та умов згаданого договору, а саме порушення строків поставки товару. У підтвердження своїх позовних вимог Позивач надав суду договір купівлі-продажу товару №14/04/14/1 від 14.04.2014, додаткові угоди №1 від 20.11.2014, №2 від 10.12.2014 до нього, видаткову накладну №47 від 20.11.2014, складську квитанцію на зерно №923 від 20.11.2014, видаткову накладну №49 від 10.12.2014, складську квитанцію на зерно №939 від 10.12.2014, виписку по рахунку від 16.04.2014, 18.04.2014.

Позивач керуючись п.7.1. названого Договору, нормами Господарського та Цивільного кодексів України просить стягнути з Відповідача штраф за порушення строків поставки Товару в сумі 788 290,14 грн.

Відповідач в судове засідання, призначене на 15.03.2016 не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (представник Відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю №0802-1 від 08.02.2016) був присутній в попередньому судовому засіданні 29.02.2016, що підтверджується протоколом судового засідання від 29.02.2016 по справі №904/9402/15). 09.02.2016 Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень Відповідач посилається не, що обсяг товару за договором визначається Відповідачем, договірні зобовязання були виконані Відповідачем належним чином, у належний спосіб та у повному обсязі. Позивачем невірно визначений строк поставки товару за додатковою угодою №2 від 10.12.2014 до Договору, нарахування неустойки за термін, що перевищує 6 місяців з моменту невиконання зобовязання є неправомірним, Позивач не надав належних та допустимих доказів отримання збитків в звязку з недопоставкою товару, сторонами не була погоджена така істотна умова Договору, як ціна.

Третя особа в судове засідання, призначене на 15.03.2016 не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (представник Третьої особи ОСОБА_2 (за довіреністю №1901-1 від 19.01.2016) був присутній в попередньому судовому засіданні 29.02.2016, що підтверджується протоколом судового засідання від 29.02.2016 по справі №904/9402/15).

В судовому засіданні 15.03.2016 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника Позивача, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

14.04.2014 товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ДЕЛТА ВІЛМАР» (Позивача, Покупець), товариство з обмеженою відповідальністю «АГРАРІЙ ПРИДНІПРОВЯ» (Відповідач, Продавець) та товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОПРОМ» (Третя особа, Застоводавець) уклали договір купівлі-продажу товару №14/04/14/1 (надалі Договір) відповідно до умов якого Продавець зобовязався передати у власність Покупця насіння соняшнику, надалі «Товар» або високо-олеїнове насіння соняшнику, надалі «Високо-олеїновий Товар», який знаходиться на елеваторах, зазначених у п.5.1. цього Договору (надалі «Елеватор»), на вибір Покупця, а Покупець зобовязався прийняти Товар або Високо-олеїновий Товар і оплатити його вартість у відповідності до умов даного Договору (п.1.1. Договору).

Відповідно до п.2.1. Договору загальна кількість Товару або Високо-олеїнового Товару становить 2000,000 тонн +/-10% за вибором Продавця та визначається згідно з складськими квитанціями на зерно, що видаються Елеватором.

Згідно з п.5.1. Договору продавець здійснює поставку високо-олеїнового товару або товару в повному обсязі на умовах EXW Вільногірський елеватор (Дніпропетровська обл., м. Вільногірськ, вул. Привокзальна, 1а) в термін до 20 листопада 2014 року включно. Строки поставки та місця поставки (елеватори) окремих партій високо-олеїнового товару або товару визначаються сторонами в додаткових угодах до договору. Датою поставки та переходу права власності на високо-олеїновий товар або товар від продавця до покупця вважається дата оформлення складської квитанції на високо-олеїновий товар на імя покупця, що видається елеватором.

Ціна та загальна вартість товару були погоджені сторонами в розділі 3 Договору, а саме:

- ціна 1 метричної тонни високо-олеїнового товару визначається в додаткових угодах до договору відповідно до наступної формули: КЦТ = ЦЗС + Д, де КЦТ - ціна високо-олеїнового товару в гривнях, включаючи 20% ПДВ; ЦЗС - ціна за 1 тонну товару, з урахуванням ПДВ, звичайного (не високо-олеїнового) соняшнику, що визначається як середньоринкова закупівельна ціна 1 тонни звичайного (не високо-олеїнового) соняшнику, яка пропонується на момент укладення сторонами додаткової угода до договору, за звичайний (не високо-олеїновий) соняшник наступними зернотрейдерами: ТОВ "Кернел-Трейд", ПрАТ "Креатив", ТОВ "ОСОБА_3 Україна", ТОВ "АТ Каргілл" на елеваторі; Д - сума доплати за "високо-олеїновість" в гривнях, включаючи 20% ПДВ, яка є фіксованою і складає 45 доларів США за 1 тонну високо-олеїнового товару в перерахунку по курсу купівлі долара США на міжбанківському ринку, визначеному за даними, розміщеними на сайті www.mezhbank.org.ua на дату, що передує дню підписання додаткової угоди до договору, в якій визначатиметься ціна відповідної партії високо-олеїнового товару (п.3.1. договору);

- у випадку поставки товару з вмістом олеїнової кислоти менше ніж 82% ціна товару визначається у відповідності з умовами пункту 3.1. договору щодо визначення ціни звичайного (не високо-олеїнового) соняшнику (п.3.2. договору);

- остаточні розрахунки сторін відбудуться до 1 грудня 2014 року. Остаточна вартість товару або високо-олеїнового товару зменшується на 18% річних, нарахованих на суму здійсненної передоплати відповідно до пункту 4.1. договору з дати перерахування коштів до дати проведення остаточних розрахунків сторін (пункт 3.3. договору);

- у разі збільшення курсу долара США на міжбанківському валютному ринку України на дату визначення ціни відповідно до пункту 3.1. або пункту 3.2. договору більш ніж на 0,1 грн. в порівнянні із курсом долара США на міжбанківському валютному ринку України на дату здійснення покупцем оплати згідно пунктом 3.3. договору, розмір перерахованих коштів для здійснення нарахування 18% річних (пункт 3.3. договору) підлягає перерахуванню в наступному порядку: 1) розраховується коефіцієнт (К) коригування суми по кожному платіжному дорученню за формулою: К = курс купівлі долара США на міжбанківському валютному ринку України на дату визначення ціни відповідно до пункту 3.1. або пункту 3.2. договору, розділений на курс купівлі долара США на міжбанківському валютному ринку України на дату здійснення покупцем передоплати згідно з пунктом 4.1. договору; 2) сума перерахованих коштів згідно пунктом 4.1. договору підлягає коригуванню за наступною формулою: сума коштів перерахованих за кожним платіжним дорученням, помножена на відповідний коефіцієнт (К). Відповідний перерахунок здійснюється на дату визначення ціни згідно з пунктом 3.1. або 3.2. договору (пункт 3.4. договору).

Пунктом 4.1. Договору сторони встановили, що покупець здійснює передоплату за обєм товару у кількості 261,126 тон за ціною 4 404,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 734,00 грн. після отримання від продавця факсових або сканованих копій наступних документів, а саме: рахунку фактури із зазначенням: кількості товару, ціни без ПДВ, загальної суми без ПДВ, суми ПДВ всього до сплати.

На виконання взятих на себе зобов'язань, відповідно до п.4.1. Договору, Позивач 18.04.2014 перерахував Відповідачу 1 149 998,90 грн., що підтверджується банківською випискою.

20.11.2014 Позивач, Відповідач та Третя особа уклали додаткову угоду №1 до Договору, відповідно до якої внесли зміни щодо ціни Товару та обсягу Товару, що підлягав поставці.

Так, у додаткові угоді № 1 від 20.11.2014 сторони домовились про наступне:

- відповідно до пункту 3.1. договору ціна за 1 тону товару звичайного (невисоко-олеїнового) соняшнику на партію товару в розмірі 207,960 тн., складає 4 833,33 грн. плюс ПДВ 966,67 грн., а всього з ПДВ - 5 800,00 грн.;

- загальна вартість товару за договором поставки №14/04/14/1 від 14.04.2014 в об'ємі 207,960 тн., розрахована на підставі ціни товару, встановленої у пункті 1 додаткової угоди, зменшується відповідно до умов пунктів 3.3., 3.4. та складає 868 249,64 грн. плюс ПДВ 173 649,93 грн., а всього з ПДВ 1 041 899,57 грн.;

- остаточна ціна товару за якою покупець проводить розрахунок за соняшник врожаю 2014 року за договором поставки № 14/04/14/1 від 14.04.2014 в об'ємі 207,960 тн. складає 4 175,08 грн. плюс ПДВ 835,02 грн., а всього ціна з ПДВ - 5 010,10 грн. за одну метричну тону залікової ваги товару.

20.11.2014, відповідно до вказаної додаткової угоди Відповідач поставив Позивачу товар у кількості 207,96 тон за ціною 4 174,08 грн. без ПДВ на суму 868 249,64 грн. без ПДВ, ПДВ 173 649,93 грн., всього з ПДВ 1 041 899,57 грн., що підтверджується видатковою накладною №47 від 20.11.2014, складською квитанцією на зерно № 923 від 20.11.2014.

Крім того, 10.12.2014 Позивач, Відповідач та Третя особа уклали додаткову угоду №2 до Договору, відповідно до якої були узгоджені додаткові умови щодо ціни Товару та обсягу Товару, а саме:

- сторони домовилися, що відповідно до п.3.1. Договору Остаточна ціна за 1 тону Товару на партію в розмірі 18,638 тн., складає 4 833,33 грн. плюс ПДВ 966,67 грн., а всього з ПДВ 5 800,00 грн.;

- сторони домовились, що Остаточна вартість Товару за Договором поставки №14/04/14/1 від 14.04.2014 в обємі 18,638 тн., розрахована на підставі ціни Товару, встановленої у п.1 цієї додаткової угоди складає 90 082,78 грн. плюс ПДВ 18 016,55 грн., а всього з ПДВ 108 099,33 грн.

10.11.2014 відповідно до додаткової угоди №2 до Договору, Відповідач поставив Позивачу товар у кількості 18,638 тон з ціною 4 833,33 грн. без ПДВ на суму 90 082,78 грн. без ПДВ, всього з ПДВ 108 099,33 грн., що підтверджується видатковою накладною №49 від 10.11.2014, складською квитанцією на зерно №939 від 10.12.2014.

Отже, загальна кількість Товару, яка була поставлена Відповідачем Позивачу за Договором складає 226,598 тон.

Позивач, звертаючись з позовом до суду стверджує, що Відповідачем в порушення п.п.2.1. та 5.1. Договору не був поставлений Товар у кількості 1 573,402 тон, виходячи з розрахунку: 2000 тон 10% - 226,598 тон = 1 573,402 тон; та Відповідачем були порушені строки поставки Товару у кількості 18,638 тон. В звязку з чим, на підставі п. 7.1. Договору Позивач просить стягнути з Відповідача неустойку в сумі 788 290,14 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

В силу статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Як було зазначено вище, пунктом 2.1. Договору Сторони визначили зобов'язання Відповідача передати Позивачу товар в обсязі 2 000,000 тонни +/- 10% за вибором Відповідача.

Виходячи зі змісту статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобовязання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому звязку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зокрема, з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд виходить із того, що у принципі добросовісності, а саме: при реалізації прав і повноважень, закладений принцип неприпустимості зловживання правом, згідно з якими здійснення прав та свобод однієї особи не повинне порушувати права та свободи інших осіб. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Так, зміст принципу справедливості, добросовісності і розумності полягає в тому, що тексти законів, угод та їх застосування суб'єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту, вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права з дотриманням прав і інтересів інших осіб.

Сторони є вільними у виборі контрагента, у визначенні умов договору, тощо, що відповідає нормам закону. Добросовісність, розумність та справедливість є засадами зобов'язальних правовідносин і зміст даних принципів полягає у тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб'єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту. В свою чергу, добросовісність є внутрішнім критерієм, в той час як справедливість і розумність - зовнішнім або об'єктивним, і зазначені принципи у сукупності є оціночними категоріями цивільного права.

Суд враховує і те, що цивільне законодавство не дає визначення даних принципів, віддаючи це на розсуд сторін зобов'язання, тобто укладаючи угоду сторони повинні керуватись внутрішнім критерієм - добросовісністю по відношенню до контрагента (вчиняти дії таким чином, щоб при цьому не завдавалася шкода, неможливість укладення зобов'язання на засадах обману, насильства, зловживання довірою, дотримуватись правової поведінки суб'єктів зобов'язання, вчиняти всі залежні від сторони зобов'язання дії щодо належного виконання зобов'язання та непорушення прав інших осіб), і виходити з зовнішнього критерію - справедливості та розумності, що виражається в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню, тобто кожна сторона у виконанні цивільно-правових зобов'язань повинна дотримуватись такої поведінки по відношенню до своїх прав і обов'язків, яка б виключала необ'єктивні (неупереджені, несправедливі) дії сторін зобов'язання стосовно одна одної.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити також наступне.

За змістом пункту 5.1. Договору сторони встановили, що продавець здійснює поставку високо-олеїнового товару або товару в повному обсязі на умовах EXW Вільногірський елеватор (Дніпропетровська обл., м. Вільногірськ, вул. Привокзальна, 1а) в термін до 20 листопада 2014 року включно. Строки поставки та місця поставки (елеватори) окремих партій високо-олеїнового товару або товару визначаються сторонами в додаткових угодах до договору. При цьому суд звертає увагу, що виходячи з пункту 2.1. Договору, загальна кількість Товару визначається за вибором Відповідача.

Отже, умовами договору передбачено, що кількість Товару визначається за вибором Відповідача, а строки поставки товару мають визначатися в додаткових угодах до нього.

Відповідно, і на поставлені Відповідачем обсяги (207,96 тон та 18,638 тон) між Сторонами укладались додаткові угоди, в яких сторони погоджували обсяг поставленої партії та визначали ціну Товару на відповідну погоджену дату поставки Товару.

Доказів укладання додаткової угоди (додаткових угод) щодо визначення строків поставки Товару, ціни Товару на залишковий обсяг 1 573,402 тон Cторонами до матеріалів справи не додано. Крім того, представниками позивача та відповідача визнається та підтверджується факт того, що будь-яких додаткових угод до спірного договору, крім доданих до позову двох угод, між сторонами не укладалось.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

На думку суду, у договорі остаточна кількість Товару, яка мала бути поставлена, визначалась за вибором Відповідача; умови договору були визначені сторонами на основі вільного волевиявлення та обидві сторони погодилися з тим, що умови є справедливими, а отже, сторони зобов'язані їх виконувати.

До того ж, Позивач не надав жодних доказів звернення до Відповідача з вимогою поставити додаткові партії Товару в межах кількості Товару, передбаченого пунктом 2.1. Договору, або з пропозицією укласти додаткові угоди на необхідні йому партії Товару.

Суд зауважує, що норми Господарського кодексу України передбачають загальний порядок укладання господарських договорів (стаття 181), але Позивач, отримавши товар в обсязі 226,598 тон, не здійснив жодної дії для того, щоб отримати інші партії Товару та не довів, що Товар в обсязі 1 573,402 тон був йому необхідний.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на Позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 21.03.2016.

Суддя ОСОБА_4