донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

22.03.2016р. справа №908/2599/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_5 (за довіреністю №23-12/15-34 від 23.12.2015р.);
від відповідача: не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком», м. Маріуполь Донецької області
на рішення господарського суду Запорізької області
від19.05.2015р. (повний текст підписано 25.05.2015р.)
по справі№908/2599/15-г (суддя Соловйов В.М.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_6», м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком», м. Маріуполь Донецької області
простягнення 686 037,63грн.
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_6» м. Київ (Позивач) звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ» м. Маріуполь Донецької області (Відповідач) про стягнення 686 037,63грн. за договором фінансового лізингу № L578-04/07 від 16.04.2007р.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 19.05.2015р. (повний текст підписано 25.05.2015р.) у справі №908/2599/15-г вказаний позов задоволено - стягнуто з Відповідача на користь Позивача 686 037,63грн. основного боргу, а також витрати зі сплати судового збору.

Рішення місцевого суду вмотивовано доведеністю матеріалами справи факту невиконання Відповідачем обов'язку зі сплати щомісячних та інших лізингових платежів за договором фінансового лізингу № L578-04/07 від 16.04.2007р.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» м. Маріуполь Донецької області, не погодившись з прийнятим судовим рішенням, звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 19.05.2015р. у справі №908/2599/15-г та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Підставою для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає невитребування судом документів первинного бухгалтерського обліку, на підставі яких можливо було б встановити дійсний розмір сплачених Відповідачем лізингових платежів за договором фінансового лізингу № L578-04/07 від 16.04.2007р та безпідставну відмову у задоволенні клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи, що позбавило його права на захист своїх прав.

Крім того, одночасно із апеляційною скаргою Відповідачем було заявлене клопотання №15/06-27/ю від 15.06.2015р. (а.с.121) за підписом директора з виробництва ОСОБА_7 про призначення судово-почеркознавчої експертизи для зясування питання підписання додаткової угоди від 28.02.2014р. до договору фінансового лізингу №L578-04/07 від 16.04.2007р. ОСОБА_8 чи іншої особою.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Попков Д.О., Марченко О.А., Зубченко І.В.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 18.06.2015р. порушене апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 21.07.2015р. о 14.10 год. та подальшим відкладенням розгляду на 11.08.2015р. о 14.00год.

Корпорація «Будівельників автомобільних доріг та транспортних споруд «Альтком» звернулась до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.05.2015р. по справі №908/2599/15-г, з вимогою про його скасування, мотивуючи своє звернення тим, що вказане рішення є незаконним та прийняте з порушенням норм процесуального права, а також порушує права заявника.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 21.07.2015р. дану апеляційну скаргу було вирішено повернути заявнику без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.97 Господарського процесуального кодексу України.

28.07.2015р. на вказану ухвалу суду від Корпорації «Будівельників автомобільних доріг та транспортних споруд «Альтком» м. Маріуполь Донецької області надійшла касаційна скарга №27/07-17/ю від 27.07.2015р.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 04.08.2015р. у зв'язку із необхідністю надсилання матеріалів справи до Вищого господарського суду України в порядку ч.2 ст.109 Господарського процесуального кодексу України апеляційне провадження у справі №908/2599/15-г було зупинено до закінчення розгляду касаційної скарги Корпорації «Будівельників автомобільних доріг та транспортних споруд «Альтком» м. Маріуполь Донецької області на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 21.07.2015р. Вищим господарським судом України та повернення матеріалів справи на адресу Донецького апеляційного господарського суду.

30.10.2015р. відповідно до ухвали Вищого господарського суду України від 19.10.2015р. матеріали справи були повернуті на адресу Донецького апеляційного господарського суду України.

Розпорядженням від 30.10.2015р. у зв'язку із перебуванням у відпустці суддів Марченко О.А. та Зубченко І.В. їх було замінено у складі судової колегії на суддів Ломовцеву Н.В. та Радіонову О.О. відповідно.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 30.10.2015р. апеляційне провадження по справі №908/2599/15-г було поновлено із призначенням розгляду скарги на 08.12.2015р. об 11.40год.

Корпорація Будівельників автомобільних доріг та транспортних споруд Альтком м. Маріуполь Донецька область повторно звернулась до Донецького апеляційного господарського суду з тотожною за змістом апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.05.2015р. по справі №908/2599/15-г

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду України від 11.11.2015р. зазначену апеляційну скаргу було повернуто заявникові без розгляду на підставі п.2,3,4 ст.97 Господарського процесуального Кодексу України.

Між тим, на означену ухвалу суду від Корпорації Будівельників автомобільних доріг та транспортних споруд Альтком м. Маріуполь Донецької області надійшла касаційна скарга №19/11-03/ю від 19.11.2015р.

Розпорядженням від 03.12.2015р. у звязку із перебуванням у відпустці судді Ломовцевої Н.В., її було замінено у складі судової колегії на суддю Марченко А.О.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 03.12.2015р. у зв'язку із необхідністю надсилання матеріалів справи до Вищого господарського суду України в порядку ч.2 ст.109 Господарського процесуального кодексу України, апеляційне провадження у справі №908/2599/15-г було зупинено до закінчення розгляду касаційної скарги Корпорації «Будівельників автомобільних доріг та транспортних споруд «Альтком» м. Маріуполь Донецької області на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 11.11.2015р. Вищим господарським судом України та повернення матеріалів справи на адресу Донецького апеляційного господарського суду.

10.03.2016р. після розгляду касаційної скарги, відповідно до ухвали Вищого господарського суду України від 29.02.2016р. матеріали справи були повернуті на адресу Донецького апеляційного господарського суду України.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 14.03.2016р. апеляційне провадження по справі №908/2599/15-г було поновлено із призначенням розгляду скарги на 22.03.2016р. об 11.50год.

Фіксація судових засідань апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Представник Скаржника у судове засідання 22.03.2015р. без пояснення причин не зявився попри вжиті судом заходи з належного повідомлення, вимог ухвали суду не виконав, що у світлі загальної тривалості апеляційного провадження та встановлених ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950р. розумних строків розгляду справи, не може вважатися належною підставою для подальшого відкладання встановлення правової визначеності довкола спірних правовідносин.

Представник Позивача проти апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві (а.с.а.с. 125-136), наполягаючи на розгляді скарги по суті в цьому судовому засіданні.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як було встановлено місцевим судом та вбачається із матеріалів справи між Товариством з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_6» м. Київ (Лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво "АЛЬТКОМ» м. Маріуполь Донецької області (Лізингоодержувач) укладений договір фінансового лізингу № L578-04/07 від 16.04.2007р. (а.с.а.с.7,8), відповідно до п.1.1. якого Лізингодавець на підставі Договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язується придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у володіння та користування протягом усього строку лізингу за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються в Специфікації.

Згадуваною Специфікацією від 16.04.2007р. (а.с.10) сторони визначили, що предметом лізингу є Екскаватор-навантажувач Comatsu WB93R-5.

Згідно з п. 1.2 Договору строк лізингу складається з Періодів лізингу, зазначених в Графіку платежів (Додаток № 1 до Договору), та не може бути менше одного року. В свою чергу, остаточною редакцією Графіку (а.с.а.с.34,35) сторони погодили, що строк лізингу за Договором становить проміжок часу з вересня 2007 року по серпень 2012 року.

Пунктом 5.1. Загальних умов фінансового лізингу (які є невід'ємною частиною Договору згідно із його п.9.4.) також закріплено обов'язок Лізингоодержувача сплачувати лізингові платежі та зазначено, що датою сплати лізингового платежу вважається дата зарахування такого платежу на поточний рахунок Лізингодавця.

Як зазначено в п.5.3. Загальних умов фінансового лізингу Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця з урахуванням п. 5.4. цих Загальних умов на підставі рахунку Лізингодавця, направленого на вказану в Договорі електронну адресу Лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку. У разі неотримання рахунку Лізингодавця до 5 числа поточного місяця Лізингоодержувач зобов'язаний звернутися до Лізингодавця та отримати рахунок самостійно.

Пунктом 5.6. Загальних умов фінансового лізингу передбачено, якщо строк сплати поточного лізингового платежу припадає на неробочий (вихідний, святковий) день, то Лізингоодержувач зобов'язаний сплатити такий платіж не пізніше дня, який передує останньому робочому дню, за яким настає такий неробочий день.

Відповідно до п.5.4. Додатку № 4 Загальні умови фінансового лізингу (а.с.а.с.12-15) до Договору першим періодом лізингу вважається календарний місяць, що слідує за місяцем в якому Предмет лізингу був переданий Лізингоодержувачу за ОСОБА_9 приймання-передачі. Зазначені в Графіку порядкові номери періодів лізингу відповідають календарним місяцям, які слідують за першим періодом лізингу в прямому порядку.

В пункті 3.1 Договору сторони встановили вартість Предмета лізингу в розмірі 605 680,47грн. (в тому числі 20 % ПДВ 100 946,75грн.).

На виконання умов вищезазначеного Договору, Позивач (Лізингодавець) придбав предмет лізингу (Екскаватор-навантажувач Comatsu WB93R-5) за договором купівлі-продажу та передав у тимчасове володіння та користування Відповідачу (Лізингоодержувачу), що підтверджується підписаним представниками сторін актом приймання-передачі предмета лізингу від 06.08.2007р. (а.с.16).

У відповідності до п.8.2.1. Загальних умов Лізингоодержувач має право використовувати предмет лізингу протягом строку лізингу. Поряд із цим, положення п.п.9.1., 9.2. Загальних умов передбачають можливість переходу права власності на предмет лізингу до Лізингоодержувача на підставі договору купівлі-продажу по закінченню строку лізингу та за умов належного виконання Лізингоодержувачем своїх зобов'язань за договором.

Місцевим судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що у відповідності з умовами Договору Позивачем були виписані та надіслані Відповідачу рахунки (а.с.а.с.38-66) на оплату лізингових платежів на загальну суму 686 037,63грн. При цьому, частина означених рахунків містить детальний розрахунок коригування розміру визначеного Графіком платежу згідно положень п.6.1. Загальних умов, а оплата рахунку від 21.03.2013р. на суму 2663,93грн. (а.с.66) з компенсації витрат по страхуванню предмета лізингу передбачена умовами п. 7.4. Договору.

Додатковою угодою від 28.02.2014р. (а.с.а.с.36,37) до договору фінансового лізингу сторони домовились, що підписанням цієї Угоди Лізингоодержувач визнає наявність заборгованості за рахунками перед Лізингодавцем та зобов'язується сплатити її в розмірі та строк до 31.07.2014 р., за графіком, який наведений в таблиці пункту 1.1. цієї Угоди. При цьому, означеною угодою, крім інших, охоплювалися і вказані вище рахунки, заборгованість за якими є предметом заявлених в межах цієї справи позовних вимог.

Згідно з п. 1.3 додаткової угоди від 28.02.2014р., виконання зобов'язання/боргових зобов'язань Лізингоодержувача за договором, з моменту укладання цієї Додаткової угоди, є відстроченим. Встановлено кінцеву дату виконання Лізингоодержувачем зобов'язань за договором до 31.07.2014р. (зобов'язання повинні бути виконанні не пізніше зазначеної дати/дата виконання зобов'язань).

Підписантом означеної угоди з боку Відповідача, виходячи зі змісту її преамбули був визначений генеральний директор ОСОБА_8 або директор з економіки ОСОБА_9, кожен з яких за змістом відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (а.с.а.с.128,129) визначені у якості осіб, уповноважених представляти Відповідача у правовідносинах з іншими особами, у тому числі підписувати договори. При цьому, якщо генеральний директор визначений підписантом без обмежень, то директор з економіки згідно статуту. В свою чергу, згідно з п.п.7.5., 7.6. Статуту Відповідача (а.с.а.с.172, 173) члени ради директорів, до якої за змістом п.7.3. Статуту входить як генеральний директор, так і директор з економіки, управнені в межах визначених статутом та посадовими інструкціями, у тому числі, на підписання договорів. Лише укладання та підписання договорів у сфері зовнішньоекономічної діяльності віднесено до виключних повноважень голови ради директорів та генерального директора.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки від 28.04.2015р. (а.с.83) грошові кошти на поточний рахунок Позивача від Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтком» не надходили.

Зважаючи на відсутність інших доказів виконання спірних грошових зобов'язань Відповідачем, Господарським судом Запорізької області позовні вимоги були задоволені у повному обсязі. При цьому, місцевий суд відмовив у задоволені клопотання Відповідача про продовження розгляду справи на п'ятнадцять днів, з метою надання письмового відзиву, оскільки за клопотанням представника Відповідача вже робилось відкладення розгляду справи для цієї мети. Наразі, в перебігу розгляду справи місцевим судом Відповідачем, представник якого 14.05.2015р. ознайомився у повному обсягу з матеріалами справи (а.с.80), не було представлено відзиву та інших документів на виконанням вимог суду, а також не надано доказів на спростування доказової достовірності додаткової угоди від 28.02.2014р. до договору фінансового лізингу №L578-04/07 від 16.04.2007р.

Наразі, обставини її підписання та приналежності підпису не були доведені до відома апеляційного суду і викликаними в порядку ст.30 Господарського процесуального кодексу України посадовими особами Відповідача.

Оцінюючи правильність застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального законодавства в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог апеляційної скарги з огляду на таке:

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Як правильно визначено місцевим судом, виходячи із змісту прав і обов'язків сторін та предмету за своєю правовою природою сторонами було укладено договір фінансового лізингу. В свою чергу, в силу приписів ч.2 ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг», ч.1 ст.292 Господарського кодексу України та ч.1 ст.806 Цивільного кодексу України договір фінансового лізингу № L578-04/07 від 16.04.2007р. є належною підставою для виникнення між сторонами кореспондуючих прав та обов'язків, зокрема - зі своєчасного здійснення Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця періодичних лізингових платежів та інших передбачених договором платежів згідно виставлених рахунків.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами. За таких обставин, Лізингоодержувач не мав правових підстав для ухилення від виконання обов'язку зі сплати виставлених рахунків.

Отже, невиконання встановлених умовами Договору та вказаних в ч.2 ст.11 Закону України «Про фінансовий лізинг» обов'язків зі здійснення лізингових платежів за вказаними рахунками-фактури зумовлює висновок про наявність з боку Відповідача порушення відповідного грошового зобов'язання у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, а самого Відповідача - вважати таким, що прострочив виконання у розумінні ч.1 ст.612 цього Кодексу.

Зважаючи на ненадання Скаржником всупереч вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України належних у розумінні ст.34 цього Кодексу доказів сплати або припинення у будь-який інший передбачений діючим законодавством спосіб грошових зобов'язань за означеними рахунками, або інших доказів на спростування достовірності представлених Позивачем документів, рішення місцевого суду про задоволення позовних вимог цілком відповідає приписам ст.625 Цивільного кодексу України.

Твердження Скаржника щодо порушення місцевим судом процесуального законодавства, щодо відхилення клопотання про продовження розгляду справи, не приймається апеляційним судом, адже як справедливо зазначив місцевий суд, у Відповідача було достатньо часу для підготовки відзиву та надання витребуваних судом розрахунків, оскільки розгляд даної справи вже відкладався за клопотанням Відповідача з наданням уповноваженому представнику матеріалів для ознайомлення. Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду щодо правомірності відмови у задоволені клопотання Відповідача про продовження розгляду справи ще на 15 днів.

Посилання апелянта на підписання Додаткової угоди від 28.02.2014р. щодо внесення змін до Договору фінансового лізингу № L578-04/07 від 16.04.2007р. неналежним суб'єктом, та необхідність призначення у зв'язку із цим почеркознавчої експертизи, апеляційний судом відхиляється, оскільки:

-по-перше, викликаними посадовими особами Відповідача - генеральним директором Відповідача ОСОБА_8 та директором з економіки - ОСОБА_9 не наведено пояснень обставин підписання цієї угоди, які б давали підстави спростовувати її доказове значення, тоді як із змісту клопотання №15/06-27/ю від 15.06.2015р. (а.с.121) за підписом директора з виробництва ОСОБА_7 не вбачається наявності доказів, які не могли бути представлені саме місцевому суду у розумінні обмежувальних вимог ч.1 ст.101 Господарського процесуального кодексу України, та вказували саме на обізнаність ОСОБА_7 щодо обставин підписання такої угоди.

-по-друге, в перебігу розгляду справи місцевим судом Відповідачем не заявлялось клопотань щодо необхідності призначення почеркознавчої експертизи, а на підписанта поданого до апеляційного суду такого клопотання в матеріалах справи не міститься довіреності на здійснення відповідних процесуальних прав, і наявність таких у нього безпосередньо положеннями Статуту також не закріплені, тоді як відповідних посадових інструкцій із колом повноважень директора з виробництва також не представлено;

-по-третє, правомірність, а отже - і доказове значення цієї угоди зважаючи на положення ст.204 Цивільного кодексу України може бути спростована (за відсутністю прямої вказівки закону про нікчемність) лише чинним судовим рішення про визнання її недійсною, докази існування якого відсутні, а вимоги щодо такої недійсності в межах цієї справи Відповідачем не пред'являлись. Наразі, Лізингоодержувач не позбавлений права ініціювати питання щодо приналежності підпису на цій угоді із проведенням відповідного експертного дослідження в межах окремого позову щодо недійсності такої угоди;

-по-четверте, безвідносно від існування додаткової угоди від 28.02.2014р., яка є лише додатковим доказом існування стягуваної заборгованості, підставою для її виникнення є саме договір фінансового лізину та узгоджений сторонами графік платежів, який передбачає можливість коригування таких платежів у відповідному порядку. Наразі, доказів на спростування означених підстав виникнення боргу або невідповідності здійсненого Лізингодавцем коригування суми платежів за окремими рахунками положенням Загальних умов, Скаржником також не представлено і за змістом скарги не обґрунтовано.

Оскільки будь-яких інших обставин, передбачених ст.104 Господарського процесуального кодексу України, для скасування чи зміни переглядуваного рішення не встановлено, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга Відповідача підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, що згідно із ст. 49 Господарського процесуального кодексу України має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком», м. Маріуполь Донецької області на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.05.2015р. (повний текст рішення підписано 25.05.2015р.) у справі №908/2599/15-г. залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Запорізької області від 19.05.2015р. (повний текст рішення підписано 25.05.2015р.) у справі №908/2599/15-г залишити без змін.

3.Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Д.О. Попков

Судді: О.А.Марченко

ОСОБА_3

Надруковано: 5 прим. 1. Позивачу; 2. Відповідачу; 3 у справу; 4 ДАГС; 5 ГСЗО