ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2016 р.Справа № 916/102/16
Господарський суд Одеської області у складі:

судді Волкова Р.В.,

при секретарі судового засідання Кришталь Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІЛАТАНМЕД" (м.Київ),

до відповідача: Комунальної установи "Одеська обласна клінічна лікарня" (м.Одеса)

про: внесення змін до договорів та стягнення 6 649 749,43 грн.

За участю:

представника позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю);

представник відповідача: ОСОБА_2 (за довіреністю);

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ІЛАТАНМЕД", звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача, Комунальної установи "Одеська обласна клінічна лікарня", про внесення змін до договорів та стягнення 5 586 652,68грн.

Позивач просить:

- внести зміни до договору про закупівлю № 140/7 від 10.07.2012, укладеного між Комунальною установою "Одеська обласна клінічна лікарня" (65117, м.Одеса, вул. Академіка Заболотного, 26, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІЛАТАНМЕД" (03680, м.Київ, пр-т академіка Глушкова, 40, корп.5, офю716, ), виклавши п.3.1 в наступній редакції: „ 3.1. Ціна цього Договору становить 9127325 (девять мільйонів сто двадцять сім тисяч триста двадцять пять) гривень, в т.ч. ПДВ 433825 (чотириста тридцять три тисячі вісімсот двадцять пять) гривень.;

- внести зміни до договору про закупівлю № 141/7 від 10.07.2012, укладеного між Комунальною установою "Одеська обласна клінічна лікарня" (65117, м.Одеса, вул. Академіка Заболотного, 26, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІЛАТАНМЕД" (03680, м.Київ, пр-т академіка Глушкова, 40, корп.5, офю716, ), виклавши п.3.1 в наступній редакції: „ 3.1. Ціна цього Договору становить 25503088 (двадцять пять мільйонів пятсот три тисячі вісімдесят вісім) гривень, в т.ч. ПДВ 277088 (двісті сімдесят сім тисяч вісімдесят вісім) гривень.

- стягнути суму боргу у розмірі 710 913грн.;

- стягнути втрати від інфляції у розмірі 4 488 608,30грн.;

стягнути три проценти річних у розмірі 387 131,38грн.

Позивач 19.02.2016 звернувся з клопотанням про збільшення позовних вимог в частині стягнення втрат від інфляції та трьох відсотків річних та просить стягнути з відповідача 5524809,60грн. втрат від інфляції за період з вересня 2014 року по січень 2016 року та 414026,83грн. 3% річних за період з 23.09.2014 по 31.01.2016 згідно наданого розрахунку (а.с. 154-159). ОСОБА_3 вимоги прийняті судом до розгляду.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання з відповідачем договорів про закупівлю № 140/7 та № 141/7 від 10.07.2012 р., виконання позивачем своїх зобовязань за договором щодо поставки виробів медичного призначення у повному обсязі, здійснення відповідачем оплати лише частково, прийняття господарським судом Одеської області 29.09.2014 р. рішення по справі № 916/2796/14 про стягнення з відповідача на користь позивача 10155900,00 грн. основного боргу, 1317788,00 грн. втрат від інфляції та 554560,78 грн. 3% річних за період з моменту прострочки по серпень 2014 року стосовно інфляційних та по 22.09.2014 р. стосовно 3% річних. Вказує на фактичне невиконання рішення суду до наступного часу та з урахуванням цього заявляє до стягнення інфляційні та 3% річних за період після прийняття вищевказаного рішення до наступного часу згідно наданого до позовної заяви розрахунку.

Також зазначає, що на дату підписання договорів та на дату поставки та строків оплати, зазначені у договорах вироби медичного обладнання були звільнені від оподаткування податком на додану вартість на підставі Податкового Кодексу України. Проте внаслідок внесення змін до Податкового Кодексу України, на теперішній час поставки таких медичних виробів підлягає оподаткуванню ПДВ за ставкою 7%, при цьому датою виникнення податкового зобовязання є дата зарахування таких коштів на рахунок платника податку, тобто навіть отримавши кошти за поставлені вироби позивач повинен буде сплатити ПДВ за вказаною ставкою.

Вказує на наявність у діючому законодавстві, насамперед у Цивільному Кодексі України та Законі України „Про здійснення державних закупівель, положень про можливість внесення змін до істотних умов договору у разі зміни ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок, вжиття заходів до внесення змін до договорів, наявність спору з відповідачем з цього приводу.

Також посилається на судові рішення по аналогічних спорах як на приклад сталої судової практики (справи №№ 910/16402/15, 910/24674/14, 910/24664/14).

З посиланням на ці та на інші вказані у позовній заяві та поясненнях обставини вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач вимоги позивача не визнав, посилаючись на закінчення строку дії договорів, неможливість внесення змін у припинені договори, встановлення статтею 58 Конституції України відсутності зворотної дії у часі законів та інших нормативно-правових актів, Рішення Конституційного суду України від 09.02.1999 р. з цього питання, неприпустимість внаслідок цього посилань на внесення змін до Податкового Кодексу України яке відбулося вже після підписання договорів, вирішення спору між сторонами стосовно стягнення основного боргу, інфляційних та 3% річних рішенням господарського суду Одеської області від 29.09.2014 р. по справі № 916/2796/14, намагання отримати фінансування з обласного бюджету на ці цілі та наявність відповідного листування.

Також стосовно нарахування інфляційних посилається на наявність на сайті Мінфіну іншого індексу інфляції на медикаменти та обладнання, внаслідок чого вважає розрахунок позивача в цій частині невірним.

В свою чергу посилається на судові рішення, які за його думку свідчать про відсутність підстав для задоволення позовів з аналогічних спорів (справи №№ 906/1568/15, 922/4651/15, 906/1568/15).

З наведених та інших підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та поясненнях, просить у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд встановив наступне.

Між сторонами 10.07.2012 р. були підписані два договори про закупівлю, - № 140/7 (а.с 28-30) та № 141/7 (а.с.53-55).

Відповідно до пунктів 1.1 вказаних договорів, позивач взяв на себе зобовязання у 2012 році поставити відповідачеві товар, зазначений у специфікації, а відповідач прийняти і оплатити товар.

Згідно з п.1.2 договорів, найменування товару Устаткування медичне, хірургічне та ортопедичне (код 33.10.01).

Ціна договору визначена у їх пунктах 3.1, та становить 9933000грн. без ПДВ для договору № 140/7 та 25226000грн. без ПДВ для договору № 141/7.

Пунктами 10.1 обох договорів строк їх дії встановлений до кінця 2012 року, а в частині розрахунків до їх повного виконання.

Рішенням господарського суду Одеської області від 29.09.2014 р. по справі № 916/2796/14 з Комунальної установи "Одеська обласна клінічна лікарня" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІЛАТАНМЕД" було стягнуто 10 155 900,00 грн. основної заборгованості, 1 317 788,00 грн. втрат від інфляції, 554 560,00 грн. 78 коп. 3% річних, 73 080,00 грн. судового збору.

ОСОБА_3 рішення не було скасоване та набрало законної сили.

Відповідно до ч.3 ст.35 Господарського процесуального Кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Під час розгляду справи № 916/2796/14 судом було встановлено факт неналежного виконання Комунальною установою "Одеська обласна клінічна лікарня" прийнятих на себе зобов'язань за умовами Договорів про закупівлю №140/7, №141/7 від 10 липня 2012 року, обґрунтованість позовних вимог про стягнення основної заборгованості в розмірі 10155900 грн., та обґрунтованість стягнення втрат від інфляції у розмірі 1317788 грн. (розрахованих з січня 2014р по серпень 2014р.) та 3% річних від простроченої суми у розмірі 554560,78 грн. (розрахованих за весь період прострочення по 22.09.2014р.).

На дату підписання договорів вказаних договорів операції з постачання виробів медичного призначення були звільнені від оподаткування податком на додану вартість, відповідно до норм Податкового Кодексу України та Постанови Кабінету Міністрів України від 08.08.2011 № 867 «Питання звільнення виробів медичного призначення від оподаткування податком на додану вартість» в редакції на момент підписання договорів.

Так відповідно до п.п.197.1.27 п. 197.1 статті 197 Податкового Кодексу України в редакції станом на 10.07.2012, були звільнені від оподаткування операції з постачання лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів (у тому числі аптечними закладами), а також виробів медичного призначення за переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Як вже зазначалось раніше, пункти 3.1 договорів містили визначення ціни без ПДВ.

За своєю правовою природою укладені договори є договорами поставки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Позовні вимоги позивача щодо внесення змін до договору обґрунтовані істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору, а саме, введенням ставки ПДВ у розмірі 7% на операції з поставки та оплати медичного обладнання, Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні». ОСОБА_3 набув чинності з 01.04.2014 р.

Відповідно до п.1 ст.652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Пунктом 2 вказаної статті встановлено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

01.04.2014 р. набрав чинності ОСОБА_3 України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», яким було внесено зміни до п. 193.1. ст. 193 Податкового кодексу України, а саме: доповнено підпунктом «в» такого змісту: 7 відсотків по операціях з постачання лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів (у тому числі аптечними закладами), а також з постачання виробів медичного призначення за переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Станом на час розгляду справи заборгованість за договорами відповідачем не погашена. В пунктах 10.1 договорів зазначено, що в частині розрахунків вони діють до їх повного виконання.

За таких обставин суд вважає безпідставним посилання відповідача на ст.632 ЦК України стосовно заборони внесення змін до договору після його виконання, оскільки договори не є виконаними в повному обсязі.

Процедура закупівлі була розпочата до набрання чинності Закону України «Про здійснення державних закупівель» від 10.04.2014 р., тому до спірних правовідносин застосовують положення Закону України «Про здійснення державних закупівель» від 01.06.2010 р.

Ч. 5 ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» встановлює, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами у повному обсязі, крім випадків, зокрема зміни ціни у зв'язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок (п. 7). Частину п'яту статті 40 було доповнено пунктом 7 згідно із Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань державних закупівель „ від 04.07.2012 р.

Аналогічна норма міститься у п. 6 ч. 5 ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» від 10.04.2014 р.

Міністерством економічного розвитку і торгівлі України органам державної влади, органам влади АР Крим, органам місцевого самоврядування, іншим органам, установам, організаціям, підприємствам надано роз'яснення № 3302-05/46114-06 від 27.12.2013 «Щодо застосування законодавства у сфері державних закупівель», в яких роз'яснено, що згідно з пунктами 7 та 8 частини п'ятої статті 40 Закону істотні умови договору про закупівлю можуть змінюватися після його підписання у разі, зокрема, зміни ціни у зв'язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок, зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу інфляції, зміни курсу іноземної валюти у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни залежно від зміни такого курсу, зміни біржових котирувань, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю. У зв'язку з тим, що зміни у вищезазначених випадках можуть відбуватися як в бік збільшення, так і в бік зменшення, ціна договору про закупівлю може змінюватися в залежності від таких змін.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що чинне законодавства надає можливість внесення змін до ціни договору про закупівлю за державні кошти після його підписання та до виконання зобов'язань сторонами у повному обсязі у випадку зміни ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок.

Пунктом 2.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» № 11 від 29.05.2013 р., встановлено, що сторони не позбавлені права вчинити правочин про внесення змін до правочину з метою приведення його у відповідність із законом (крім зміни ціни в договорі після його виконання, оскільки згідно з частиною третьою статті 632 ЦК України така зміна не допускається).

Відповідно до ч. 4 ст. 652 ЦК України зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

За таких обставин вимоги позивача про внесення змін до договорів обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 710913,00 грн., суд зазначає наступне.

Як вказувалось раніше, позивач свої договірні зобовязання щодо поставки виконав у повному обсязі, проте відповідач свої зобовязання щодо повної та своєчасної оплати належним чином не виконав.

З урахуванням внесення змін до договорів, загальна ціна договору про закупівлю № 140/7 від 10.07.2012 р. становить 9127325грн., в т.ч. ПДВ 433825 грн. Загальна ціна договору про закупівлю № 140/7 від 10.07.2012 р. становить 25503088грн., в т.ч. ПДВ 277088грн.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

ОСОБА_3 договори є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань відповідно до ст.175 Господарського Кодексу України.

Ст. 629 Цивільного Кодексу України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного Кодексу України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або зміну його умов не, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. При цьому згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням внесення змін до умов договорів стосовно ціни та стягнення певних грошових сум рішенням господарського суду Одеської області від 29.09.2014 р. по справі № 916/2796/14, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 710 913,00 грн., з яких 433 825,00 грн. заборгованості за договором про закупівлю № 140/7 від 10.07.2012 р. та 277 088,00 грн. заборгованості за договором про закупівлю № 141/7 від 10.07.2012 р.

Щодо вимог про стягнення 5 524 809,60грн. втрат від інфляції за період з вересня 2014 року по січень 2016 року та 414 026,83грн. 3% річних за період з 23.09.2014 р. по 31.01.2016 р. згідно наданого розрахунку (а.с. 154-159), суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.2 ст.625 Цивільного Кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК). Згідно зі статтями 251, 253 ЦК строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Статтею 530 ЦК визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Факт наявності простроченого зобовязання відповідача щодо сплати основної заборгованості в розмірі 10 155 900,00 грн. встановлений вищевказаним рішенням суду від 29.09.2014 р. по справі № 916/2796/14, з яких 6 197 500,00 грн. за договором про закупівлю № 140/7 та 3 958 400,00 грн. за договором про закупівлю № 141/7.

Посилання відповідача на встановлення на сайті Мінфіну інших індексів інфляції на медикаменти та обладнання суд вважає безпідставними та такими, що не спростовують доводів позивача про можливість застосування вимог п.2 ст.625 Цивільного Кодексу України.

Щодо доводів відповідача про наявність судового рішення про стягнення основного боргу, інфляційних та 3% річних, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 604 - 609 ЦК, відповідно до яких зобов'язання припиняється:

1) виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання;

2) за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами (ст. 600 ЦК);

3) зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги (ст. 601 ЦК);

4) за домовленістю сторін (ст. 604 ЦК);

5) внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора (ст. 605 ЦК);

6) поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст. 606 ЦК);

7) неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає (ст. 607 ЦК);

8) смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою (ч. 1 ст. 608 ЦК);

9) смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора (ч. 2 ст. 608 ЦК);

10) ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю (ст. 609 ЦК).

Зважаючи на відсутність у зазначених правових нормах такої підстави припинення зобов'язання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, слід дійти висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК.

Ця правова позиція підтверджена і судовою практикою Верховного Суду України (постанови Верховного Суду України від 20 грудня 2010 р. у справі N 3-57гс10, від 4 липня 2011 р. у справі N 3-65гс11, від 12 вересня 2011 р. у справі N 3-73гс11, від 24 жовтня 2011 р. у справі N 3-89гс11, від 14 листопада 2011 р. у справі N 3-116гс11, від 23 січня 2012 р. у справі N 3-142гс11).

Заявлений по цій справі період для стягнення 3% річних та інфляційних не накладається на період, за який вже відбулось стягнення по справі № 916/2796/14.

Слід зазначити, що по справі № 916/2796/14 ухвалою від 20.10.2014 р. відповідачеві було надано відстрочку виконання судового рішення до 01.05.2015 року та ухвалою від 30.10.2015 року надано відстрочку до 01.03.2016 року.

У Постанові Судової палати у господарських справах Верховного суду України від 17.02.2016 р. №3-1276г15 викладена наступна правова позиція:

„Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що невиконання грошового зобов'язання за наявності судового рішення про задоволення вимог кредитора з розстроченням або відстроченням не призводить до наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, за період такого розстрочення або відстрочення.

ОСОБА_3 Постановою Верховного суду України було скасовано Постанову Вищого господарського суду України та зазначено наступне: „Частково скасовуючи судові рішення попередніх інстанцій, суд касаційної інстанції виходив із того, що наявність розстрочки виконання судового рішення не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання у строки, визначені у договорі, та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації згідно з вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК, оскільки під час розстрочки інфляційні процеси тривають і грошове зобов'язання залишається повністю або частково невиконаним.

При цьому вказаною Постановою Верховного суду України були залишені в силі рішення місцевого господарського суду та постанова суду апеляційної інстанції, які виходили з того, що нарахування 3% річних можливе лише за період на який відстрочка виконання рішення суду не надавалась.

Виходячи з вказаної правової позиції, у суду відсутні правові підстави для стягнення передбачених п.2 ст.625 ЦК України сум за період, коли судом надавалась відстрочка виконання судового рішення.

За таких обставин вимоги позивача про стягнення інфляційних у розмірі 5 524 809,60грн. за період з вересня 2014 року по січень 2016 року підлягають задоволенню частково у розмірі 425 487,88грн. за період жовтень 2014 та з травня 2015 по жовтень 2015 року включно.

Вимоги про стягнення 414 026,83грн. 3% річних за період з 23.09.2014 р. по 31.01.2016 р. підлягають задоволенню частково в розмірі 173624,16грн. за період з 23.09.2014 р. по 20.10.2014 р. (26 днів) та з 01.05.2015 р. по 30.10.2015 р. (182 дні).

Відповідно до ст.44, ст.49 Господарського процесуального Кодексу України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.15, 16, 225, 251, 253, 525, 526, 530, 598, 600, 604-609, 625, 629, 652, 672, 712 Цивільного Кодексу України, ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель», ст.ст.193,197 Податкового Кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України ст.ст.33, 35, 36, 43, 49, 82-85, 175 Господарського процесуального Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Внести зміни до договору до договору про закупівлю № 140/7 від 10.07.2012р., укладеного між Комунальною установою "Одеська обласна клінічна лікарня" (65117, м. Одеса, вул. Академіка Заболотного, 26, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІЛАТАНМЕД" (03680, м. Київ, пр-т академіка Глушкова, 40, корп.5, оф.716, ), виклавши п.3.1 в наступній редакції: „3.1. Ціна цього Договору становить 9127325 (девять мільйонів сто двадцять сім тисяч триста двадцять пять) гривень, в т.ч. ПДВ 433825 (чотириста тридцять три тисячі вісімсот двадцять пять) гривень..

3. Внести зміни до договору про закупівлю № 141/7 від 10.07.2012, укладеного між Комунальною установою "Одеська обласна клінічна лікарня" (65117, м. Одеса, вул. Академіка Заболотного, 26, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІЛАТАНМЕД" (03680, м. Київ, пр-т академіка Глушкова, 40, корп.5, оф.716, ), виклавши п.3.1 в наступній редакції: „3.1. Ціна цього Договору становить 25503088 (двадцять пять мільйонів пятсот три тисячі вісімдесят вісім) гривень, в т.ч. ПДВ 277088 (двісті сімдесят сім тисяч вісімдесят вісім) гривень.

4. Стягнути з Комунальної установи "Одеська обласна клінічна лікарня" (65117, м. Одеса, вул. Академіка Заболотного, 26, ) на користь Товариством з обмеженою відповідальністю "ІЛАТАНМЕД" (03680, м. Київ, пр-т академіка Глушкова, 40, корп.5, оф.716, ) 710 913/сімсот десять тисяч девятсот тринадцять/грн. 00 коп. основного боргу, 425 487/чотириста двадцять пять/грн. 88 коп. інфляційних, 173 624/сто сімдесят три тисячі шістсот двадцять чотири/грн. 16 коп. 3% річних та 22 406/двадцять дві тисячі чотириста шість/грн. 24 коп. судового збору.

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з моменту складення повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 14.03.2016 р.

Повний текст рішення складено 21 березня 2016 р.

Суддя Р.В. Волков