ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2016 р.Справа № 922/383/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Каюков Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Шевченківська селищна рада Шевченківського району Харківської області, смт. Шевченкове
до Товариство з обмеженою відповідальністю "Гутянський елеватор", м. Полтава
про стягнення коштів у розмірі 94 655,61 грн.
за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача -ОСОБА_1, за дов. № б/н від 14.03.2016 року

за відсутності клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалась

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Шевченківська селищна рада Шевченківського району Харківської області, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Гутянський елеватор", про стягнення заборгованості у розмірі 94 655,61 грн. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди землі від 21 січня 2014 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16 лютого 2016 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 922/383/16 і призначено її до слухання у судовому засіданні на 29 лютого 2016 року.

29 лютого 2016 року ухвалою господарського суду Харківської області відкладено розгляд даної справи до 21 березня 2016 року.

18 березня 2016 року через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання (вх. № 9134 від 18 березня 2016 року), в якому останній просить суд розглядати справу без участі представника позивача та припинити провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору, при цьому судові витрати просить покласти на відповідача. Дане клопотання судом долучено до матеріалів справи.

В призначене судове засідання 21 березня 2016 року з'явився представник відповідача, який повністю заперечував проти задоволення позовних вимог як в безпідставно заявлених та не заперечував той факт, що ним в добровільному порядку платіжним дорученням № 553 від 24 лютого 2016 року оплачено орендну плату (плата за оренду землі за 2015 рік) в сумі 94 684,90 грн.

Позивач свого уповноваженого представника в засідання суду не направив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення та клопотання позивача (вх. № 9134 від 18 березня 2016 року) (арк. спр. 60, 62, 64).

Розглянувши клопотання позивача про розгляд справи без участі представника (вх. № 9134 від 18 березня 2016 року), проти задоволення якого не заперечував представник відповідача, враховуючи принцип диспозитивності права учасників процесу на участь у судовому процесі та з огляду на приписи ст. 22 ГПК України, суд вважає за можливе задовольнити клопотання позивача про розгляд справи без участі представника позивача (вх. № 9134 від 18 березня 2016 року).

В судовому засіданні 22 березня 2016 року представник відповідача не виявив наміру подавати додаткові докази чи пояснення по справі в обґрунтування своїх заперечень, а матеріали справи свідчать про достатність наявних в ній доказів для встановлення в повному обсязі фактичних обставин справи.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

21 січня 2014 року між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) було укладено договір оренди землі, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28 січня 2014 року за № 4493828.

Відповідно до п. 1 договору, орендодавець на підставі рішення XXXYI сесії Шевченківської селищної ради YI скликання від 12 грудня 2013 року надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку не сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Шевченківської селищної ради Харківської області в смт. Шевченкове вулиця Шевченка, 2.

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 6,1826 га., у тому числі забудовані землі 6,1826 га. Кадастровий номер 020000240. На земельній ділянці знаходиться об'єкт нерухомого майна, а також інші об'єкти інфраструктури , земельна ділянка електрифікована, маються майданчики з твердим покриттям. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 7 605 216,26 грн. (п.п. 2, 3, 5).

Договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 8 договору).

Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, у відповідності до рішення XYI сесії YI скликання Шевченківської селищної ради від 05 січня 2012 року. орендна плата встановлюється у розмірі п'яти % від грошової оцінки землі. Загальна сума сплати на рік становить 380 260, 81 грн. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії. Орендна плата вноситься у такі строки щомісячно на протязі 30 днів за підзвітний період, або вноситься авансом за весь календарний рік. Орендна плата вноситься орендарем на рахунок Управління Державної казначейської служби України в Шевченківському районі р/р 0481, код 37327348, код платежу 130502 банк ГУДКСУ в Харківській області, МФО 851011 (п.п. 9, 10 договору).

Земельна ділянка передається в оренду для обслуговування виробничих споруд. Цільове призначення земельної ділянки несільськогосподарське (землі промисловості). Забороняється використовувати не за цільовим призначення, передавати в суборенду земельну ділянку (п.п. 15.16.17 договору).

Згідно п. 43 договору, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державній реєстрації. Цей договір укладено у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий в орендаря, тертій - в орган, який провів його державну реєстрацію передати копію в п'ятиденний термін до органу оподаткування. Невід'ємними частинами договору є: план або схема земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди.

Як вказує позивач у позовній заяві, відповідач при сплаті орендної плати за земельну ділянку комунальної власності зобов'язаний був врахувати коефіцієнт індексації нормативно грошової оцінки даної ділянки. Втім фактично відповідач обчислював та сплачував орендну плату виходячи з нормативно грошової оцінки вказаної в договорі без урахування індексації, в зв'язку з чим, на думку позивача у відповідача наявна заборгованість по орендній платі за земельну ділянку у розмірі 94 655,61 грн., що й стало підставою для звернення з позовом до суду про стягнення з відповідача 94 655,61 грн. заборгованості по сплаті орендної плати за договором оренди землі від 21 січня 2014 року.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт господарювання (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язків.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону "Про оренду землі" однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За змістом частин 1, 2 статті 21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності). Відповідно до частин 1, 2 статті 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладання договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме п. 9 договору, загальний розмір орендної плати за рік становить 380 260,81 грн., яку було сплачено відповідачем у повному розмірі, даний факт підтвердив представник відповідача під час удового засідання та вказував й сам позивач у позовній заяві.

Твердження позивача про те, що у зв'язку зі зміною нормативно грошової оцінки відповідач при сплаті орендної плати за земельну ділянку зобов'язаний був враховувати коефіцієнт індексації нормативно грошової оцінки даної земельної ділянки ґрунтується на вільному тлумаченні норма права та пункту 10 договору оренди землі від 21 січня 2014 року, в якому передбачено, що при укладанні або внесенні змін до договору оренди землі чи продовження його дії, обчислювати розмір орендної плати за земельну ділянку з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнту індексації. Позивачем не надано до матеріалів справи будь-яких додаткових угод до договору оренди землі від 21 січня 2014 року укладеного між позивачем та відповідачем, а представник відповідача вказував на те, що ніяких додаткових угод до спірного договору між сторонами не укладалося. Позиція позивача ґрунтується на витягу № 1078 від 23 грудня 2015 року з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 01.01.2015 року за наслідками якого (витягу) позивачем проведено донарахування суми з врахуванням коефіцієнт індексації. Водночас, як зазначено вище в рішенні суду, зміна нормативно грошової оцінки земельної ділянки є підставою для укладення між сторонами додаткової угоди в частині оцінки земельної ділянки (п. 5 договору, що є предметом провадження у даній справі) та розміру орендної плати (п. 9 договору) за наслідками укладення якої у відповідача виникає зобовязання по перерахуванню коштів в іншому, ніж встановлено в договорі, розмірі. Дана позиція суду повністю узгоджується із п. 10 договору. Будь-яких додаткових угод, рішення суду про внесення змін до договору в цій частині суду не надано, а факт такого укладення спростував представник відповідача під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Крім того представник відповідача вказував на те, що ним було в добровільному порядку сплачено на користь позивача доплату (до орендної плати з урахуванням коефіцієнту індексації) за оренду землі за 2015 рік у розмірі 94 684,90 грн., для подальшого збереження ділових відносин з позивачем.

Статтями 33, 34 ГПК України встановлено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до приписів ст. 36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до вимог передбачених ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вище викладене в сукупності, беручи до уваги той факт, що відповідач в повному обсязі сплатив на користь позивача встановлену договором оренди землі від 21 січня 2014 року орендну плату за земельну ділянку ще до звернення позивача з даним позовом до суду, та з огляду на те, що між сторонами не укладалося додаткових угод, якими б встановлювався інший розмір орендної плати, суд визнав позовні вимоги позивач про стягнення з відповідача 94 655,61 грн. заборгованості за договором оренди землі від 21 січня 2014 року необґрунтованими та безпідставно заявленими.

Розглядаючи клопотання позивача (вх. № 9134 від 18 березня 2016 року) про припинення провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору, проти задоволення якого заперечував представник відповідача, суд зазначає наступне.

Суд, дослідивши матеріали справи та відповідного клопотання, встановивши, що заявлені позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, дійшов висновку про неможливість задоволення клопотання представника позивача про припинення провадження у справі, оскільки предмета спору не існувало на момент подання позивачем позовної заяви.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України та покладає витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 419,83 грн. на позивача у звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 15, 21 ЗУ "Про оренду землі", ст. 96 ЗК України, ст.ст. 173, 179 ГК України, ст.ст. 6, 11, 509, 627, 629, 632 ЦК України, ст. ст.1, 4, 4-2, 4-3, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 23.03.2016 р.

Суддя ОСОБА_2

справа № 922/383/16