ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016р. Справа№ 914/452/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., при секретарі судового засідання Білан О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом: Приватного підприємства «Молекс», м.Нововяворівськ

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Фірма «Нафтогазбуд», м.Львів

про стягнення заборгованості в сумі 2462,08грн.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_2-керівник

від відповідача- не з»явився

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, в судових засіданнях не проводилася технічна фіксація судового процесу.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Приватного підприємства «Молекс», м.Нововяворівськ до ОСОБА_1 акціонерного товариства Фірма «Нафтогазбуд», м.Львів про стягнення заборгованості в сумі 2462,08грн. у тому числі1500грн. основного боргу , пені в сумі 130,67грн., 3% річних в сумі 40,56грн. та 790,85грн. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 18.02.2016р. порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 14.03.2016р.

В судове засідання 14.03.16р. представник позивача з»явився позовні вимоги підтримав із підстав зазначених у позовній заяві.

В судове засідання 14.03.16р. відповідач явки повноважного представника не забезпечив, будь-яких пояснень на вимогу суду по суті заявлених позовних вимог не надав, позовні вимоги не оспорив, вимоги ухвали суду не виконав. Причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується реєстром вихідної кореспонденції про надіслання рекомендованої кореспонденції з повідомленням про вручення, внесенням ухвал до Єдиного державного реєстру судових рішень та поштовим повідомленням про вручення №026. Жодних заяв чи клопотань на адресу суду від відповідача, станом на 14.03.2016р. не поступало. Ухвалою суду від 18.02.16р. явку повноважного представника відповідача визнано на власний розсуд.

За умовами ст.33 ГПК України на сторони покладається обовязок доводити їх вимоги чи заперечення. Згідно вимог ст.ст.4-2, 4-3 ГПК України, сторони мають рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів, заявленні клопотань та здійсненні інших процесуальних прав. Відповідно до ст.75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. З врахуванням належного повідомлення про час та місце проведення судового розгляду усіх сторін, судом забезпечено сторонам рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав, з врахуванням наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин та вирішення спору по суті, згідно ст.75 ГПК України .

Дослідивши подані суду документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд Львівської області,

в с т а н о в и в:

26.09.2014 року між Приватним акціонерним товариством Нафтогазбуд (надалі Замовник) та Приватним підприємством Молекс (надалі Виконавець) укладено договір № 24/14(надалі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе обовязки щодо виконання робіт з належної оцінки Тепловоз ТГМ-23Б, що за адресою смт. Запитів, Кам»янка - Бузький р-н Львівська область.

Відповідно до розділу 2 договору, ціна робіт складає 1500 грн. Розмір авансу становить 0,0грн.

За умовами п.2.4 договору вартість робіт зазначених в п.2.1 підлягає перерахуванню на розрахунковий рахунок виконавця протягом 5-ти робочих днів з моменту підписання замовником акта приймання-здачі.

На виконання умов договору позивачем належним чином було виконано свої договірні зобовязання, що підтверджується актом приймання здачі виконаних робіт на суму 1500грн. від 29.09.14р. , який підписаний та скріплений печатками обох сторін, без будь-яких зауважень чи заперечень.

Відповідач свої договірні зобовязання в частині оплати за наданні послуги не виконав, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 1500грн.

Станом на день прийняття рішення доказів у спростування наведених обставин не подано, доказів оплати не представлено.

Відповідно до ст.193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних умов щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За умовами ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (ст.610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно до ч.1 ст.216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За умовами п.5.2 договору, за невиконання замовником умов договору зазначених в п.2.4, з замовника стягується пеня в розмірі облікової ставки НБУ за кожний день прострочки.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховані три відсотки річних в розмірі 40,56 грн. та інфляційні втрати в розмірі 790,85 грн. Крім цього, відповідно до п. 5.2 Договору, позивачем нарахована пеня у розмірі облікової ставки НБУ, яка складає 130,67 грн.

Пунктом 1.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розяснено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши розрахунки 3% річних, пені та інфляційних втрат, представлені позивачем, судом встановлено, що при проведені нарахувань інфляційних втрат, позивач припустився арифметичної помилки, відтак, в перерахунку розмір інфляційних втрат становить 727,75грн. Тому, в решті вимог щодо стягнення інфляційних втрат в сумі 63,10грн. належить відмовити.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України). Відповідно до ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідач позов не заперечив, доказів оплати боргу суду не подав.

Враховуючи вищевикладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення 1500 грн. основного боргу, 130,67 грн. пені, 727,75грн. інфляційних втрат, 40,56 грн. трьох відсотків річних є обґрунтованими, не спростованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат належить відмовити.

Судові витрати слід віднести на відповідача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 3,4,41,42,43, 44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,75,82,84,85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_1 Акціонерного Товариства Фірма Нафтогазбуд (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 144, ) на користь Приватного Підприємства Молекс (81054, Львівська область, Яворівський район, м. Новояворівськ, вул. С.Бандери, 15/48, ) 1500 грн. основного боргу, 130,67 грн. пені, 727,75грн. інфляційних втрат, 40,56 грн. трьох відсотків річних та 1342,68 грн. судового збору. Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

3.В решті позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат відмовити.

Суддя Іванчук С.В.

Повне рішення складено 15.03.16р.