ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2016р. Справа№ 914/306/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Аква-Клін», м. Київ

до відповідача: Приватного підприємства «Шанс плюс патріот», м. Львів

про: стягнення 51504,66 грн.,

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність б/н від 01.01.2016р.);

від відповідача: не зявився.

В судовому засіданні 10.03.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю «Аква-Клін» (м. Київ) до Приватного підприємства «Шанс плюс патріот» (м. Львів) про стягнення 51504,66 грн.,

Ухвалою суду від 08.02.2016 року порушено провадження у справі. Розгляд судової справи призначено на 25.02.2016 року. Вимоги до сторін висвітлено в зазначеній ухвалі, в тому числі визнано обовязковою участь повноважних представників сторін в судове засідання.

Представник позивача в судове засідання 25.02.2016 року прибув, надав пояснення по суті спору.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, вимог ухвали суду від 08.02.2016 року не виконав, причин неявки суду не повідомив, з клопотаннями та заявами не звертався.

Розгляд справи відкладено на 10.03.2016 року.

Представник позивача в судове засідання 10.03.2016 року прибув, позовні вимоги підтримав повністю. Для долучення до матеріалів справи подав додаткові документи.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив повторно, вимог ухвали суду від 08.02.2016 року не виконав, причин неявки суду не повідомив, з клопотаннями та заявами не звертався.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, повно та обєктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аква-Клін» та Приватним підприємством «Шанс плюс патріот» було укладено договір у спрощений спосіб, відповідно до якого відповідач зобовязався поставити позивачу пральну машину SC65 та промислову барабанну сушарку DAM6, а позивач зобовязався оплатити суму покупки в розмірі 53916,00 грн.

Позивач на підставі виставленого відповідачем рахунку-фактури №СФ-0000037 від 25.09.2014 року здійснив авансовий платіж за товар в розмірі 2657,43 грн. та 27342,57 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №1168 від 25.09.2014 року та копією платіжного доручення №93 від 25.09.2014 року, які містяться в матеріалах справи.

23.12.2014 року позивачем направлено на адресу відповідача претензію про поставку продукції №83 від 23.12.2014 року, згідно якої позивач вимагав у відповідача поставити пральну машину SC65 та промислову барабанну сушарку DAM6 у семиденний термін з дня отримання цієї вимоги, а у разі неможливості поставити товар - повернути авансовий платіж (докази поштового відправлення долучено до матеріалів справи).

Відповідач у вказаний строк зобовязання не виконав, товар позивачу не поставив.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Аква-Клін» направло на адресу Приватного підприємства «Шанс плюс патріот» досудову претензію №84 від 23.12.2014 р., відповідно до якої позивач просив відповідача повернути авансовий платіж в розмірі 30000,00 грн.

Відповідь на претензію позивачем отримано не було, авансовий платіж не повернуто, у звязку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Позивач просить стягнути з відповідача 30000,00 грн. основного боргу, 1644,66 грн. - 3% річних та 19860,00 грн. - інфляційних втрат.

Загальна сума позову складає 51504,66 грн.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У відповідності до ч.ч.1,3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. (ч.ч. 1,2 ст. 638 ЦК України).

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. (ч.ч.1,2 ст. 639 ЦК України).

У відповідності до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Частиною 1 ст. 181 ГК України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Як встановлено судом, на підставі виставленого відповідачем рахунку-фактури №0000037 від 25.09.2014 року позивач перерахував авансовий платіж за поставку пральної машини SC65 та промислової барабанної сушарки DAM6

в розмірі 2657,43 грн. та 27342,57 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №1168 від 25.09.2014 року та копією платіжного доручення №93 від 25.09.2014 року, які містяться в матеріалах справи.

Отже, позивач, уклавши із відповідачем господарський договір у спрощений спосіб, мав на меті отримати та оплатити товар, а відповідач - поставити товар та отримати грошові кошти.

За своєю правовою природою вищевказаний договір є договором поставки.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. (ст. 663 ЦК України).

Згідно частини 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що у зобовязанні щодо поставки пральної машини SC65 та промислової барабанної сушарки DAM6 сторонами не було визначено строку його виконання постачальником.

23.12.2014 року позивачем направлено на адресу відповідача претензію про поставку продукції №83 від 23.12.2014 року, згідно якої позивач вимагав у відповідача поставити пральну машину SC65 та промислову барабанну сушарку DAM6 у семиденний термін з дня отримання цієї вимоги, а у разі неможливості поставити товар - повернути авансовий платіж (докази поштового відправлення долучено до матеріалів справи). Відповідач у вказаний строк зобовязання не виконав, товар позивачу не поставив.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором,- у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як встановлено судом, відповідач в строк, визначений відповідно до статті 530 ЦК України, товар покупцю не передав.

Докази повернення відповідачем позивачу авансового платежу за поставку пральної машини SC65 та промислової барабанної сушарки DAM6 в розмірі 30000,00 грн. в матеріалах справи відсутні.

Із врахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги про стягнення суми авансу в розмірі 30 000,00 грн. підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат не підлягають до задоволення в звязку з наступним.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору. (п.1.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

У пункті 5.2 вищевказаної постанови пленуму ВГСУ роз'яснено, що обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Враховуючи наведене, оскільки предметом позову у даній справі є повернення авансового платежу в звязку з невиконанням продавцем обовязку щодо поставки товару, відсутні правові підстави для нарахування на суму такого авансу інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог згідно ч. 5 ст.49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги задоволити частково.

2.Стягнути з Приватного підприємства «Шанс плюс патріот» (79000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 30650685) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аква-Клін» (04211, м.Київ, вул. Лайоша Гавро,6 ідентифікаційний код 23503979) 30000,00 грн. боргу та 802,65 грн. судового збору.

3.В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Повне рішення складено 15.03.2016 р.

Суддя Король М.Р.