РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016Справа №910/1855/16

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ"

до: приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "НОВА"

про: стягнення 2.334,48 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Шагін О.В. - за довіреністю від 04.01.2016 № 003/01;

відповідача: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "НОВА" про стягнення з останнього заборгованості в сумі 2.334,48 грн.

Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що укладений між сторонами спору договір добровільного старування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземного транспорту від 29.12.2014 № 22189 є достроково припиненим. Відповідач, як страховик за договором, не повернув позивачеві, як страхувальнику за договором частину страхового платежу в період, що залишився до закінчення дії договору, чим порушив права позивача, що призвело до звернення останнього до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 2.334,48 грн, з яких: 2.238,36 грн - основна заборгованість у вигляді страхового платежу, 3 % річних в сумі 31,64 грн та 64,48 грн - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.02.2016 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/1855/16.

Ухвала про порушення провадження у справі надсилалася відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Більш того, в матеріалах даної справи міститься повідомлення поштового зв'язку про вручення уповноваженій особі відповідача поштового відправлення суду. Враховуючи наведене, відповідач повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Проте, відповідач своїх повноважних представників у судове засідання не направив, обґрунтованих пояснень з даного приводу суду не надав.

Крім того, відповідач правом наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзиву на позов від останнього до суду не надійшло. Таким чином, відповідно до положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 14.03.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважного представника позивача по суті даного спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ", як страхувальником, (далі - позивач) та приватним акціонерним товариством "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "НОВА", як страховиком (далі - відповідач) та товариством з обмеженою відповідальністю "ГРАС САВУА УКРАЇНА" (повірений страховика) укладено договір добровільного старування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземного транспорту від 29.12.2014 № 22189 (далі - Договір) предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України та пов'язані з відшкодуванням відповідачем та/або експлуатантом заподіяної ним шкоди майну потерпілих внаслідок експлуатації застрахованого ТЗ (п. 3 Договору).

Відповідно до п. 8 Договору, період дії Договору з 20.01.2015 по 19.01.2016. Договір набуває чинності не раніше моменту зарахування страхового платежу на рахунок відповідача.

Згідно з додатком № 1 до Договору сума страхового платежу визначена в розмірі 4.750,00 грн.

Пунктом 7 Договору визначено, що страховий платіж сплатити в повному обсязі на поточний рахунок товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАС САВУА УКРАЇНА" до 03.02.2015. Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРАС САВУА УКРАЇНА" на підставі пунктів 3.2 та 3.3 договору доручення від 01.08.2012 № В9/01.08.12 зобов'язаний протягом одного робочого дня з дати отримання страхової премії перерахувати її на розрахунковий рахунок відповідача. Днем виконання зобов'язань позивача по сплаті страхової премії вважається день надходження платежу в повному обсязі на поточний рахунок чи в касу товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАС САВУА УКРАЇНА".

Дія Договору може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика. Про намір достроково припинити дію Договору будь-яка сторона зобов'язана письмово повідомити іншу не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів з передбачуваної дати припинення дії Договору (п. 10.9 Договору).

У разі дострокового припинення дії Договору повернення страхового платежу проводиться згідно умов Закону України "Про страхування" (п. 10.10 Договору).

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між позивачем та страхувальниками Договір за своєю правовою природою є договором страхування.

У відповідності до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Так позивач, на виконання умов Договору на підставі виставленого товариством з обмеженою відповідальністю "ГРАС САВУА УКРАЇНА" рахунку-фактури від 14.01.2015 № 71 здійснив оплату страхового платежу в сумі 4.750,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 02.03.2015 № 1317, засвідчена копія якого наявна в матеріалах справи.

Спір між сторонами судового процесу виник у зв'язку із тим, що відповідач, як страховик за Договором, не повернув позивачеві, як страхувальнику за Договором частину страхового платежу в період, що залишився до закінчення дії договору.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням такого.

Частиною 4 статті 997 Цивільного кодексу України та ч. 4 ст. 28 Закону України "Про страхування" визначено, що у разі дострокового припинення дії договору страхування, крім договору страхування життя, за вимогою страхувальника страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з відрахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором страхування. Якщо вимога страхувальника обумовлена порушенням страховиком умов договору страхування, то останній повертає страхувальнику сплачені ним страхові платежі повністю.

Листом від 25.06.2015 № 2044/06 позивач повідомив відповідача про намір припинити дію Договору. Вказаний лист страховик отримав 01.07.2015, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи у вигляді копії.

Відтак, Договір є припиненим з 01.08.2015.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії договору (з 01.08.2015 по 19.01.2016), а саме: 4.750,00/365*172 суд визнав арифметично вірним.

Суд відзначає, жодного підтвердження щодо факту сплати відповідачем на користь позивача суми страхового платежу в розмірі 2.238,36 грн сторонами судового процесу до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості у вигляді суми страхового платежу в розмірі 2.238,36 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Щодо вимог позивача про стягнення 3% річних в сумі 31,64 грн та інфляційних втрат в сумі 64,48 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Оскільки в даному випадку обов'язок відповідача з повернення страхового платежу виник у зв'язку з припиненням Договору, а не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, відсутні правові підстави для стягнення 3% річних та інфляційних втрат, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, тому суд, керуючись ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "НОВА".

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49 та статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "НОВА" (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, будинок 11; ідентифікаційний код 31241449, з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43; ідентифікаційний код 35912126, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду) основну заборгованість в сумі 2.238 (дві тисячі двісті тридцять вісім) грн 36 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18 березня 2016 року

Суддя С.В. Балац