номер провадження справи 6/17/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016 Справа № 908/402/16

За позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; адреса представника для листування: 03049, м. Київ, вул. Курська, 13, Юридична компанія Лігал Вей, ОСОБА_1В.)

До Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Оранта-Січ (69104, м. Запоріжжя, вул. Малиновського, 16)

Про стягнення 13 462 грн. 79 коп.

Суддя Місюра Л.С.

За участю представників:

Від позивача: не зявився

Від відповідача: ОСОБА_2 дов. №05 від 02.01.2016р.

Розглянувши матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „АХА Страхування м. Київ до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Оранта-Січ м. Запоріжжя, про стягнення 13462 грн. 79 коп., суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача, в порядку регресу, матеріальні збитки в сумі 13 462 грн. 79 коп.

Позивач надав суду письмові пояснення № ЛВ0020752 від 25.01.2016 р., в яких зазначив наступне: позивач підтверджує, що в провадженні господарських судів України та/або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарській спір, не має справи із спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, а також не має рішення цих органів з такого спору. Крім того позивач повідомляє, що за зазначеною справою сума страхового відшкодування станом на 12.02.2016 р. не була перерахована відповідачем на рахунок АТ «СК «АХА Страхування». Реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування в розмірі 39 198 грн. 21 коп., є платіжні доручення № 139 554 від 05.11.2014 р. та № 139 553 від 05.11.2014 р., які містяться в матеріалах господарської справи. Крім того, розмір страхового відшкодування підтверджується рахунком-фактурою № СФ-0000086 від 28.10.2014 р. ПП ОСОБА_3 та рахунком №Ар-000003978 під 22.10.2014 р. ТОВ «АВТО-Р». Проведення ремонтних робіт підтверджується актами виконаних робіт №ОУ-0000086 від 28.10.2014 р. ПП ОСОБА_3 та № Ар-000003978 від 22.10.2014 р. ТОВ «АВТО-Р». ТОВ «АВТО-Р» є платником ПДВ, що підтверджується Свідоцтвом №11555430 НБ №158255 про реєстрацію платника податку на додану вартість, ПП ОСОБА_3 є платником єдиного податку, що підтверджується Свідоцтвом платника єдиного податку Серія Б №755591. Також варто зазначити, що згідно п. 14.1 договору добровільного страхування наземного транспорту № 2721Га/14зп від 08.01.2014 р. ремонт транспортного засобу здійснюється на базі авторизованої станції технічного обслуговування за вибором страховика, тобто розмір страхового відшкодування визначається виключно виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО, яка уповноважена здійснювати ремонт та обслуговування транспортних засобів певної марки згідно вимогам заводу-виробника за цінами офіційного дилера на підставі рахунку. Як доказ оплати відповідачем 24 735 грн. 42 коп. позивач надав суду платіжне доручення №129 від 26.05.2015 р. та витяг із бази 1С. Щодо проведення експертизи то позивач повідомляє, що проведення оцінки збитку, завданого в результаті ДТП, згідно з умовами договору № 2721Га/14зп від 08.01.2014 р. не передбачено і відповідно не проводилося АТ «СК «АХА Страхування». Збитки було розраховано на підставі рахунку-фактура з станції технічного обслуговування № СФ-0000086 від 28.10.2014 р. ПП ОСОБА_3 та рахунку №Ар-000003978 від 22.10.2014 р. ТОВ «АВТОР». Сума необхідна для відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу, відповідно до умов договору добровільного страхування, була перерахована на банківський рахунок ПП Бондаренко ОСОБА_4, про що свідчить платіжне доручення № 139 554 від 04.11.2015 р. та на банківський рахунок ТОВ «АВТО-Р», що підтверджується платіжним дорученням № 139 553 від 05.11.2014 р. Отже, АТ «СК «АХА Страхування» виконало умови договору страхування укладеного відповідно до Правил «Добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного)» затвердженого Державною комісією з регулювання ринку фінансових послуг України, та відшкодувало реально завдані збитки, які мають відшкодовуватись страховиком відповідно до розміру матеріального збитку встановленого на підставі рахунку-фактури відповідно до ринкової вартості деталей на момент ремонту транспортного засобу. Крім того, думка АТ «СК «АХА Страхування» про можливість відшкодування збитків завданих в результаті ДТП без складення автотоварознавчого дослідження пошкодженого транспортного засобу поділяється Верховним Судом України при прийняті рішень в аналогічних справах. Відповідно до Постанови Верховного суду України від 15.04.2015 року по справі №3-50гс15 господарські суди обґрунтовано визнали, що Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Дійсно, нормою ст. 29 Закону України «Про ОСЦПВ» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Проте, здійснення позивачем виплати страхового відшкодування в спірній сумі (без врахування зносу) на користь страхувальника не суперечить приписам ст. 29 Закону України «Про ОСЦПВ», оскільки Закон України «Про ОСЦПВ» не поширюється на правовідносини, що виникли за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу КАСКО, а Закон України «Про страхування» відповідних застережень не містить. Отже, з приписів вищевказаних норм вбачається, що обов'язки, пов'язані з оцінкою шкоди, не стосуються позивача (страховика за договором добровільного страхування майна), дії якого не регулюються цим Законом, а тому в даній правовій ситуації відсутні правові підстави перекладати на позивача обов'язки відповідача, який є страховиком за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Крім того, Законом України «Про страхування» не передбачено обов'язкового проведення суб'єктами оціночної діяльності незалежної професійної оцінки шкоди, завданої транспортному засобу внаслідок ДТП, тобто необхідність відшкодування шкоди не ставиться у залежність від попередньої о проведення такої оцінки, чим спростовуються посилання відповідача в посилання своїх заперечень у відповіді на претензію №425 від 12.02.2016 р. Разом з тим, з положень п.36.2 ст.36 Закону України «Про ОСЦПВ» вбачається, що під оціненою шкодою в ньому розуміється також і шкода, щодо якої страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування без проведення оцінки та без експертизи пошкодженого майна. В даному випадку дії страховика (позивача) щодо перерахування страхового відшкодування безпосередньо особі (авторизованому сервісному центру), яка здійснила ремонт пошкодженого транспортного засобу, переконливо свідчать про досягнення відповідної згоди між сторонами генерального договору страхування. Крім того, ані Законом України «Про страхування», ані договором страхування, що укладені між позивачем та страхувальником, не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням виключно звіту суб'єкта оціночної діяльності. Відтак, правомірним є визначення позивачем розміру страхового відшкодування на підставі рахунку СТО. Положеннями ст.22 Закону України «Про ОСЦПВ» також не передбачено проведення саме суб'єктами оціночної діяльності професійної оцінки шкоди, завданої при ДТП транспортному засобу. Згідно з п.п.7.38,7-39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003р. за №1074/8395, коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ тощо. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4. Отже, коефіцієнт фізичного зносу застрахованого транспортного засобу автомобіля НОМЕР_1 2011 випуску дорівнює нулю, так як на момент вчинення ДТП строк його експлуатації не перевищував навіть 5 року. Доказів наявності обставин, зазначених в п.7.39 Методики, матеріали справи не містять та заявником не доведено. Власником пошкодженого автомобіля НОМЕР_2 є ТОВ «АВТОФОРМУЛА-ЦЕНТР», що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію № САК 483654, виданим ВРЕР №3 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області, яке міститься в матеріалах справи. В свою чергу представник відповідача не надав жодних доказів що до необґрунтованості позовних вимог та безпідставності нарахування суми збитку. Вказані зауваження відповідача ґрунтуються виключно на власних переконаннях без надання жодних вагомих доказів по справі.

Відповідач надав суду відзив № 750 від 04.03.2016 р., в якому вказав наступне: 09.10.2014р. відбулася ДТП з участю автомобіля «Renaut Logan» держ. № НОМЕР_3, якій застраховано по договору добровільного страхування транспорту у ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування». Страхове відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» по даному ДТП, сплатила у сумі 39 198 грн. 21 коп. без врахування експлуатаційного зносу як це передбачено договором КАСКО. По претензії ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» від 25.03.2015р., ПАТ «СК «Оранта-Січ» 15.05 2015р. визнала подію (ДТП) страховим випадком, визначила матеріальний збиток у сумі 25 735 грн. 42 коп. та сплатила суму страхового відшкодування, за мінусом франшизи 1000 грн., у розмірі 24 735 грн. 42 коп., платіжне доручення № 129 від 26.05.2015р. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. У відповідності до ст. 22.1 даного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум,… , відшкодує у встановленому цими Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну… майну третій особи тобто визначеної за результатами оцінки проведеної аварійним комісаром, експертом або суб'єктом оціночної діяльності. Згідно Звіту № 20/12/4 від 30.11.2014р. СОД-СПД ФОП ОСОБА_5 коефіцієнт фізичного зносу складає Ез 0,47 якиій був застосований при розрахунку страхового відшкодування АТ «СК «Оранта-Січ». Статтею 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», врегульовані відносини між нормами цього Закону та іншими актами законодавства, дослівно: « 2.1. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.». Статтями 12 та 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», по яким при розрахунку страхового відшкодування враховується не тільки франшиза, але і фізичний знос. У даному випадку ПАТ «СК «Оранта-Січ» застосувала спеціальні нормі передбачені ст.ст.12 та 29 Закону, тобто виплатила страхове відшкодування з урахуванням франшизи та зносу. Крім того, згідно п. 28.10 договору добровільного страхування транспорту розмір збитків визначається без урахування експлуатаційного зносу, тому ПАТ «СК «Оранта-Січ» застосувала розрахунок страхового відшкодування з фізичним зносом на законних підставах. Про відмову відшкодування шкоди у порядку регресу у розмірі 14 462 грн. 79 коп. ПАТ «СК «Оранта-Січ». 12.02.2016р. відправило листа в адресу ПрАТ «СК «АХА Страхування». Таким чином, ПАТ «СК «Оранта-Січ» виконала свої обовязки за договором цивільно-правової відповідальності (полісу), та сплатила за винуватця у ДТП страхове відшкодування, у порядку регресу, ПрАТ СК «АХА Страхування» у сумі 24 735 грн. 42 коп., тобто у повному розмірі. Враховуючи викладене, ПАТ «СК «Оранта-Січ» не несе зобовязань по відшкодуванню збитків у порядку регресу у сумі 13 462 грн. 79 коп., та сплаті судових витрат. На підставі вищенаведеного, відповідач вважає що у позовній заяві має бути відмовлено.

09.03.2016р. від позивача надійшло клопотання № ЛВ0020881 від 02.03.2016 р., в якому позивач просить розглянути справу за відсутністю представника позивача. При цьому позивач вказує, що підтримує позовні вимоги повному обсязі і просить суд задовольнити їх.

Клопотання позивача приймається судом, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника позивача, за наявними в справі матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши та оцінивши всі матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

29.01.2014 року між позивачем (страховиком по договору) та ТОВ «АВТОФОРМУЛА ЦЕНТР» (страхувальником по договору) був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 2721Га/14зп (надалі договір страхування).

Предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом та іншим майном, вказаним у розділах 5 та 6 цього договору.

Згідно з п. 5 договору страхування, застрахованим транспортним засобом виступає автомобіль Renault Logan VAN, реєстраційний номер НОМЕР_4, 2011 року, який належить ТОВ «АВТОФОРМУЛА ЦЕНТР» на праві власності, про що вказано в п. 7 договору страхування.

В п. 9 договору страхування сторонами було передбачено страхові ризики, на якій поширює дію договір страхування, зокрема, викрадення, збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, збитки внаслідок інших подій.

Відповідно до умов п. 18 договору страхування, датою початку дії договору є 30.01.2014 року і діє він до 29.01.2015 року.

Згідно з п. 24.1 договору страхування, за умовами цього договору страховик (позивач) бере на себе зобовязання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені в п. 24.2 цього договору, які носять ознаки ймовірності та випадковості, а також зобовязується компенсувати понесені страхувальником додаткові витрати, згідно з п. 33.1 та 33.2 договору, в результаті настання страхового випадку.

За умовами п. 24.2 договору страхування, до страхових ризиків відносяться, зокрема, викрадення шляхом грабежу, крадіжки, розбою, також збитки внаслідок дорожньо транспортної пригоди та збитки внаслідок інших подій.

Відповідно до умов п. 25.1.2 договору страхування, страховик зобовязаний протягом двох робочих днів, як тільки йому стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування.

Згідно з п. 25.1.3 договору страхування, страховик зобовязаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в порядку та строки, згідно з розділом 28 договору.

В п. 28.1 договору страхування визначено, що страхове відшкодування виплачується страховиком згідно з договором на підставі повідомлення про подію, письмової заяви страхувальника на виплату страхового відшкодування (його правонаступника, вигодонабувача) і страхового акту, що складається страховиком.

Відповідно до положень п. 28.16 договору страхування, при визнанні страховиком події страховим випадком, страхове відшкодування виплачується протягом 10 (десяти) робочих днів з дня складання страхового акту.

09.10.2014 року у м. Запоріжжі по вул. Космічній, о 13 годині 00 хвилин сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобілів Renault Logan VAN, реєстраційний номер НОМЕР_4, 2011 року, яким керував ОСОБА_6, та Mitsubishi ASX реєстраційний номер НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_7.

Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 9447195 від 04.11.2014 року дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_7 пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Страховик, на виконання умов договору страхування, надав позивачу повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку, та заяву на виплату страхового відшкодування за договором страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За умовами ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з умовами договору, на підставі страхових актів № 1.002.14.05689/VESKO30973 від 04.11.2014 року та № 1.002.14.05689/VESKO30971 від 04.11.2014 року, було розраховано та виплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 39 198 грн. 21 коп., що підтверджується платіжними дорученнями №139 554 від 05.11.2014р. та №139 553 від 05.11.2014р.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України, статті 27 Закону України Про страхування до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з ч. 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

В п. 28.23 договору страхування визначено, що до страховика, що виплатив страхове відшкодування, переходить в межах виплаченої суми право вимоги, яке страхувальник (або інша особа, що одержала страхове відшкодування) мають до особи, відповідальної за завдані збитки.

Винною особою у ДТП, що відбулась 09.10.2014 року, є ОСОБА_7, вина якого у дорожньо-транспортній пригоді встановлена постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2014 року у справі № 333/8095/14-п.

Зазначена постанова набрала законної сили 03.11.2014 року, про що вказано районним судом на сторінці самої постанови.

Таким чином, після виплати страхового відшкодування за договором страхування до позивача перейшло право зворотної вимоги, яке власник автомобіля ТОВ «АВТОФОРМУЛА ЦЕНТР», має до особи, відповідальної за завдані збитки до ОСОБА_7.

Відповідно до ст. 5 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, обєктом обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно - правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Цивільно правова відповідальність за шкоду, завдану життю, здоровю та майну третіх осіб при експлуатації автомобіля НОМЕР_6, застрахована у Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія ОРАНТА-СІЧ, згідно з полісом обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9926084.

Статтею 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів, обладнання.

Як вже зазначалось вище, винний ОСОБА_7 у скоєні ДТП 09.10.2014 року під час керування автомобілем НОМЕР_6, підтверджується постановою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 21.10.2014 року, яка набрала законної сили 03.11.2014 року.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів договір страхування першого типу передбачає страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоровю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, будь - якою особою, яка експлуатує його на законних підставах.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно із статтею 528 Цивільного кодексу України, виконання обовязку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобовязання не випливає обовязок боржника виконати зобовязання особисто. У цьому разі кредитор зобовязаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

Відповідно до статті 22 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Згідно із статтею 6 Закону України Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Оскільки відповідач застрахував цивільно правову відповідальність при експлуатації автомобіля НОМЕР_6, то він (відповідач), зобовязаний відповідати за завдані збитки третім особам.

Таким чином, відповідальною особою за завдані збитки при експлуатації автомобіля НОМЕР_6, є Приватне акціонерне товариство „Страхова компанія ОРАНТА-СІЧ - відповідач у справі.

Вказана правова позиція також підтверджується рішеннями Верховного суду України від 21.03.2007 року та від 25.11.2008 року.

Як зазначалось раніше, відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України, статті 27 Закону України Про страхування до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Після виплати страхового відшкодування за договором страхування до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за збитки, завдані при експлуатації автомобіля НОМЕР_6.

Автомобіль Mitsubishi ASX реєстраційний номер НОМЕР_5, був застрахований відповідачем згідно з полісом обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9926084.

Згідно полісу обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9926084, ліміт відповідальності за шкоду майну складає 50000 грн., сума франшизи визначена в розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

Відповідно до ст. 12 Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Отже, на підставі вищевикладеного, до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків). Враховуючи те, що відповідачем було сплачено позивачеві 24734,42 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 129 від 26.05.2015 р., сума зобовязання, що має бути сплачена відповідачем становить 13462,79 грн. (39198,21 грн. 24735,42 грн. 1000 грн. = 13462,79 грн.).

Позивач надіслав відповідачу претензію № ЛВ0019885 від 21.01.2016 р. з проханням виплатити страхове відшкодування на користь позивача в сумі 14462,79 грн. Відповідач претензію позивача отримав 25.01.2016 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач 13 462,79 грн. позивачу не оплатив, про що прямо вказано відповідачем у відзиву на позов.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, судом відхиляються по вказаним вище підставам, а також в звязку з наступним:

Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічна позиція викладена у ст. 27 Закону України «Про страхування».

Статтею ж 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Така ж позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.04.2015р. по справі №3-50гс/17/16, яка знаходиться в матеріалах справи. В цієї постанові Верховний Суд України зазначив, що відшкодування виплачується повністю в розмірі фактичних затрат без врахування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу.

Верховний Суд України надавав висновки щодо порядку застосування Законів України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при стягненні в порядку регресу виплат за договорами добровільного страхування, зокрема у постанові від 15.04.2015 у справі № 910/7163/14 (3-50гс), які враховані господарським судом при розгляді справи.

Окрім того, відповідно до пункту 28.10 договору страхування при пошкодженні транспортного засобу внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення транспортного засобу, в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт.

В п. 28.10 договору страхування вказано про експлуатаційний знос, а не про фізичний знос.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відповідач помилково стверджує про здійснення позивачем виплати страхового відшкодування в завищеному розмірі внаслідок неврахування зносу автомобіля, пошкодженого в ДТП, та необхідність обмеження розміру регресної відповідальності відповідача за вказаним страховим випадком сумою 24735,42 грн., розрахованою ним з врахуванням зносу, оскільки це є істотним обмеженням права добросовісного страховика (позивача) на відшкодування шкоди в межах фактичних затрат, як це передбачено ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування".

За таких підстав, відповідач повинен виплатити позивачу відшкодування у повному обсязі, в розмірі фактичних витрат, оскільки при виплаті в порядку регресу коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу не враховується.

Здійснення позивачем виплати страхового відшкодування в спірній сумі (без врахування зносу) на користь страхувальника не суперечить приписам ст. 29 Закону України «Про ОСЦПВ», оскільки Закон України «Про ОСЦПВ» не поширюється на правовідносини, що виникли за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу КАСКО, а Закон України «Про страхування» відповідних застережень не містить.

Також слід вказати, що згідно з п. п. 7.38,7-39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003р. за №1074/8395, коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ тощо. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4. Отже, коефіцієнт фізичного зносу застрахованого транспортного засобу автомобіля НОМЕР_1 2011 випуску дорівнює нулю, так як на момент вчинення ДТП строк його експлуатації не перевищував навіть 5 року. Доказів наявності обставин, зазначених в п.7.39 Методики, матеріали справи не містять та відповідачем не доведено.

Таким чином, позивач правомірно просить стягнути з відповідача 13462,79 грн.

Судовий збір в сумі 1378 грн. покладається на відповідача, відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 22, 44 49, 82 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. Стягнути з Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія ОРАНТА-СІЧ (69104, м. Запоріжжя, вул. Малиновського, буд. 16; ) на користь Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „АХА Страхування (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; адреса для листування: 04080, м. Київ, вул. Курська, буд. 13; ) суму страхового відшкодування в розмірі 13 462 (тринадцять тисяч чотириста шістдесят ва) грн. 79 коп. та судовий збір в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. Видати наказ.

Повне рішення складено: 14.03.2016 р.

Суддя Л.С. Місюра