ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2016 р.Справа № 922/307/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград;
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Електротехнічна компанія "Техномрія", м. Харків;
про про тлумачення умов договору
за участю представників:

позивача ОСОБА_1, довіреність № ББУ/ПУ245/Д/15 від 18.12.2015 р.;

відповідача ОСОБА_2, довіреність від 01.06.2015 р., ОСОБА_3, довіреність від 24.07.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

03.02.2016 р. Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Електротехнічна компанія "Техномрія", у якому просить розтлумачити п. 4.4 Договору № 14-16/55-КП від 02.01.2014 р., визначивши, що "Датою поставки вважається дата, вказана особисто представником Покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих Постачальником, про прийняття продукції в момент передачі продукції".

В обґрунтування позову вказує на наявність спору між сторонами договору від 02.01.2014 р. № 14-16/55-КП у звязку з різним тлумаченням пункту 4.4 договору відносно встановлення дати поставки продукції; в якості правових підстав вказує на норми ст. ст. 213, 637 ЦК України.

03.03.2016 р. відповідач надав докази на виконання ухвали суду про порушення провадження у справі (за супровідним листом б/н від 03.03.2016 р.), у відзиві на позов про тлумачення умов договору № 14-16/55-КП від 02 січня 2014 року (т. І а. с. 67-70) проти позову заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні, вказуючи на те, що позовні вимоги базуються на довільному тлумаченні норм закону та суперечать змісту ст. ст. 655, 692 ЦК України. Крім того відповідач зазначає, що такі дії з подання як даного позову позивачем, так і інших подібних, були спрямовані, у тому числі, на затягування розгляду справи № 904/2/16 предметом спору якої є стягнення заборгованості за спірним договором, а також уникнення відповідальності у вигляді сплати штрафних санкцій за несвоєчасну оплату отриманої продукції.

В судовому засіданні 03.03.2016 р. оголошено перерву до 10 год. 15 хв. 10.03.2016 р.

Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні з підстав вказаних у позовній заяві.

Представники відповідача проти позову заперечують та просять суд відмовити в позові з підстав вказаних у відзиві на позов, звернулися з заявою б/н від 10.03.2016 р. (вх. № 7915 від 10.03.2016 р.) про долучення наданих доказів до матеріалів справи.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд установив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Електротехнічна компанія "Техномрія" (постачальник, відповідач) було укладено договір поставки № 14-16/55-КП від 02.01.2014 р. (т. І а. с. 16-19), відповідно до п.1.1 якого в порядку і на умовах, передбачених договором, постачальник зобов'язується поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення (далі - продукція), в асортименті, кількості, в строки, за ціною і з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в цьому договорі і специфікаціях, які є невід'ємними частинами до цього договору. Покупець зобов'язується прийняти та оплатити поставлену в його власність продукцію у відповідності до умов цього договору (п.1.2 договору).

Згідно п.4.1 договору поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками в строки, погоджені сторонами в специфікаціях до цього договору.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу продукцію за відповідними наявними у справі видатковими накладними : № 588 від 30.07.2014 року на суму 55 796,04 грн.; № 1058 від 26.12.2014 року на суму 60 192,00 грн.; № 153 від 25.02.2015 року на суму 3 473,14 грн.; № 152 від 25.02.2015 року на суму 170,40 грн.; № 908 від 24.10.2014 року на суму 2 835,00 грн.; № 1040 від 22.12.2014 року на суму 11 629,56 грн.; № 1043 від 22.12.2014 року на суму 41 986,01 грн.; № 1045 від 22.12.2014 року на суму 1 521,60 грн.; № 1046 від 22.12.2014 року на суму 2 244,00 грн.; № 1047 від 22.12.2014 року на суму 18,72 грн.; № 776 від 22.09.2014 року на суму 7 008,00 грн.; № 982 від 21.11.2014 року на суму 2 591,40 грн.; № 983 від 21.11.2014 року на суму 5 453,10 грн.; № 984 від 21.11.2014 року на суму 3 816,12 грн.; № 293 від 17.04.2015 року на суму 1 548,00 грн.; № 966 від 14.11.2014 року на суму 8 616,00 грн.; № 971 від 14.11.2014 року на суму 2 653,56 грн.; № 636 від 14.08.2014 року на суму 19 655,52 грн.; № 644 від 15.08.2014 року на суму 692,16 грн.; № 1019 від 12.12.2014 року на суму 12 040,80 грн.; № 1020 від 12.12.2014 року на суму 1 759,68 грн.; № 1014 від 11.12.2014 року на суму 309,60 грн.; № 1015 від 11.12.2014 року на суму 1 620,00 грн.; № 270 від 09.04.2015 року на суму 59,88 грн.; № 7 від 08.01.2015 року на суму 3 792,00 грн.; № 834 від 06.10.2014 року на суму 6 552,00 грн. (т. І а. с. 20-44).

Відповідачем надані відповідні товарно-транспортні накладні (за заявою вх. № 7915 від 10.03.2016 р.).

Відповідно до п. 5.3 договору розрахунки за поставлену постачальником продукцію за договором здійснюються покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на 60 (шістдесятий) календарний день з моменту поставки відповідної партії продукції. В разі якщо термін оплати припадає на вихідний/неплатіжний день, оплата здійснюється на наступний банківський день.

Сторони погодили, що датою поставки вважається дата, вказана представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником, про прийняття продукції в момент передачі продукції (п. 4.1. договору).

Підставою звернення із даним позовом позивач вказує на наявність спору з відповідачем у звязку з різним тлумаченням пункту 4.4. договору від 02.01.2014 р. № 14-16/55-КП відносно встановлення дати поставки продукції, а саме позивач стверджує, що датою поставки вважається дата, вказана особисто представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником, про прийняття продукції в момент передачі продукції, в той час як відповідач стверджує, що сторони дійшли згоди під час підписання, що датою поставки вважається дата, вказана представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником, про прийняття продукції в момент передачі продукції, незалежно від того, чи вказана така особисто представником покупця.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

За приписами статті 203 ЦК України під час укладення договору сторони виявляють власне волевиявлення та вільну внутрішню волю щодо розуміння умов договору в тій редакції, в якій вони були викладені.

Відповідно до статті 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу. У разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.

Відповідно до ст. 213 Цивільного кодексу України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами).

На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені статтею 213 ЦК України, тобто, тлумачення не може створювати, натомість тільки роз'яснювати вже існуючі умови угоди.

Зокрема, потреба в тлумаченні умов договору виникає у зв'язку з їх неповнотою або недостатньою зрозумілістю у визначенні правової природи та необхідності вибору норм права для врегулювання розбіжностей сторін.

Тлумачення змісту правочину має здійснюватися також у контексті змісту закону.

Вирішуючи питання про тлумачення спірного договору суд враховує таке.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж. Якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з умов договору.

Згідно із статтею 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 664 ЦК України встановлено, що обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар.

Нормами ст. 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Виходячи з загальних понять та термінів товаросупровідними документами є документи, що спрямовуються разом з товаром (вантажем) й містять дані про товар (вантаж), що переміщується транспортними засобами.

Первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Документування господарських операцій може здійснюватись із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов'язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм (п.2.7 Положення про документальне забезпечення запасів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. N 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за N 168/704).

Матеріалами справи підтверджується, що усі видаткові та товарно-транспортні накладні на поставлену позивачу продукцію містять дату складання, що є обов"язковим реквізитом для первинних документів, визначеним ч. 2 ст. 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Додаткові дати, а саме дати підписання документів особисто кожним окремим представником сторін, не відносяться до необхідних реквізитів первинних документів.

В контексті наведеного вбачається, що позовні вимоги по суті направлені не на тлумачення умов спірного договору, а на доповнення його новими умовами -- умовами про обов"язкове зазначення на відповідних товарносупровідних документах двох дат (дати складання документу, та дати його особистого підписання окремо кожним з представників сторін). Пор суті позивач просить змінити (доповнити) п. 4.4 Договору № 14-16/55-КП від 02.01.2014 р., новою умовою, яа б визначала, що датою поставки вважається дата, вказана особисто представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником, про прийняття продукції в момент передачі продукції.

Проте, згідно ст.213 ЦК України зміна умов договору в порядку його тлумачення не допускається.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати у даній справі, що складаються з 1.378,00 грн. судового збору, покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 20, 193 ГК України, ст. ст. 11, 213, 526, 530, 629, 637, 662, 664, 712 ЦК України, ст. ст. 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 14.03.2016 р.

Суддя ОСОБА_4

/Справа № 922/307/16/