ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року Справа № 923/148/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Стратієнко Л.В. (доповідач)
суддів Гончарука П.А. Кондратової І.Д.
за участі представників: позивачів: відповідача: прокуратури: 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області: Зубарєва Н.В., Косянчук В.В. не з'явився Кандзюба Р.В. не з'явився не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Югсервіс Груп"
на ухвалу та постановуГосподарського суду Херсонської області від 30 листопада 2015 року Одеського апеляційного господарського суду від 26 січня 2016 року
за заявоювідділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області
прозміну порядку та способу виконання рішення
у справі№ 923/148/15
за позовомзаступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, регіонального відділення Фонду державного майна України по Херсонській області, відкритого акціонерного товариства "Херсонський бавовняний комбінат"
дотовариства з обмеженою відповідальністю "Югсервіс Груп"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачатовариство з обмеженою відповідальністю "Мак - Плюс"
про витребування майна з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 р. заступник прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, регіонального відділення Фонду державного майна України по Херсонській області, відкритого акціонерного товариства "Херсонський бавовняний комбінат" звернувся до господарського суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Югсервіс Груп" про витребування 54/100 частин комплексу пансіонату "Ювілейний", що знаходиться за адресою: вул. Морська, буд. 1-А у с. Залізний Порт Голопристанського району, Херсонської області, а саме: спальний корпус, Г, загальною площею 20,2 м2; спальний корпус, Д, загальною площею 1 271,9 м2; їдальня, Є, загальною площею 2 300,2 м2; службова будівля, Ж, загальною площею 428,8 м2; службова будівля, З, службова будівля, Л, службова будівля, Н; склад, И, склад, О, більярд, К; вхід у підвал, М, сан. вузол, П; сан. вузол, Р, навіс, С, навіс, Т, навіс, Е, навіс, Ю, навіс, Я; службова будівля, Ф, службова будівля, X, службова будівля, Ч; службова будівля, Ц, службова будівля, Ш, дизельна, У; водонапірні башти, № 18, 19; водопровід, № 5, № 6, № 7; огорожа, № 9, № 10, № 11, № 12, № 13, № 14, № 15, № 16, № 17; мостіння, № 1.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 19.02.2015 позов задоволено.

Витребувано з володіння ТОВ "Югсервіс Груп" на користь ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" об'єкти нерухомості, що знаходяться за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Залізний Порт, вул. Морська, буд. 1-А: спальний корпус, Г, загальною площею 20,2 м2; спальний корпус, Д, загальною площею 1271,9 м2; їдальня, Є, загальною площею 2300,2 м2; службова будівля, Ж, загальною площею 428,8 м2; службова будівля, З, службова будівля, Л, службова будівля, Н; склад, И, склад, О, більярд, К; вхід у підвал, М, сан. вузол, П; сан. вузол, Р, навіс, С, навіс, Т, навіс, Е, навіс, Ю, навіс, Я; службова будівля, Ф, службова будівля, X, службова будівля, Ч; службова будівля, Ц, службова будівля, Ш, дизельна, У; водонапірні башти, № 18, 19; водопровід № 5, № 6, № 7; огорожа № 9, № 10, № 11, № 12, № 13, № 14, № 15, № 16, № 17; мостіння № 1.

Стягнуто з ТОВ "Югсервіс Груп" в доход Державного бюджету України судовий збір.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 20.07.2015 апеляційне провадження за скаргою ТОВ "Платон 2014" на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України припинено.

У листопаді 2015 р. головний державний виконавець ВПВР УДВС ГУЮ у Херсонській області звернувся до суду із заявою про зміну порядку і способу виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 19.02.2015 у справі.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 30.11.2015 (суддя - Чернявський В.В.), залишену без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.01.2016 (головуючий - Ярош А.І., судді - Діброва Г.І., Лисенко В.А.), відмовлено в задоволенні заяви ВПВР УДВС Головного територіального управління юстиції в Херсонській області про зміну порядку і способу виконання рішення господарського суду у справі.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Херсонської області від 30.11.2015 і постанову Одеського апеляційного господарського суду від 26.01.2016 та заяву головного державного виконавця задовольнити. Змінити порядок і спосіб виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 19.02.2015, шляхом видачі наказу про стягнення вартості майна у розмірі 8 910 000,00 грн.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи судом відхилено.

Заслухавши пояснення представників позивачів, прокурора, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 19.02.2015 у справі № 923/148/15, 16.03.2015 судом було видано накази.

Головний державний виконавець ВПВР УДВС ГУЮ у Херсонській області звертаючись із заявою про зміну порядку і способу виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 19.02.2015, посилався на те, що спірне майно використовується не боржником у справі, а іншим суб'єктом, а тому витребувати у боржника - ТОВ "Югсервіс Груп" це майно є неможливим і з боржника необхідно стягнути вартість цього майна.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали і постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

У ч. 1 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Аналогічні приписи містить і ст. 121 ГПК України.

Поняття "спосіб і порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

При цьому, суди не можуть фактично змінювати рішення суду по суті та самостійно змінюють спосіб захисту, передбачений статтею 16 ЦК України.

За змістом ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право володіння, користування та розпорядження майном, згідно з вимогами ст. 317 ЦК України, належить власникові майна, а право володіння за ст. 398 ЦК України, виникає на підставі договору із власником або особою, якій майно було передано власником, а також з інших підстав, установлених законом.

Правомочність володіння - це передбачена законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс). Користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Фактичне володіння за правилами ч. 3 ст. 397 ЦК України вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Таким чином, користування і володіння є різними, а не однією складовою права власності. Користування майном орендарем не є підставою неможливості витребування майна у фактичного володільця, що не є власником майна.

Господарські суди, встановивши те, що майно в цій справі витребовується у ТОВ "Югсервіс Груп" як у суб'єкта, в чиє володіння воно перейшло від ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" за судовим рішенням (ухвала про затвердження мирової угоди), яке було скасовано, прийшли до правильного висновку про те, що в цьому випадку волевиявлення його дійсного власника на відчуження цього майна не було. Отже, місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, прийшли до правомірного висновку про безпідставність посилання органу державної виконавчої служби на неможливість витребування майна з володіння боржника у зв'язку із з користуванням цим майном орендарем.

Враховуючи те, що заступник прокурора звертаючись з позовом про витребування 54/100 частин комплексу пансіонату "Ювілейний", що знаходиться за адресою: вул. Морська, буд. 1-А у с. Залізний Порт, Голопристанського району, Херсонської області самостійно обрав спосіб задоволення вказаних вимог, а суд не може фактично змінюювати рішення суду по суті та самостійно змінювати спосіб захисту, передбачений статтею 16 ЦК України, то рішення господарських судів що вимоги заступника прокурора підлягають задоволенню саме у спосіб, що встановлений в рішенні суду від 19.02.2015, є законними.

Таким чином, суди обґрунтовано відмовили у задоволенні заяви про зміну порядку і способу виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 19.02.2015.

Щодо доводів відповідача в касаційній скарзі про те, що права КВКФ "Сезам" (правонаступником якого є ТОВ ВКФ "Сезам"), як орендаря спірного майна, захищаються нарівні з правом власника на зазначене майно навіть при спорі з самим власником, є безпідставними, адже користування ТОВ ВКФ "Сезам" вказаним майно не є перешкодою для витребування майна на виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 19.02.2015 у справі.

Отже, підстав для скасування постановлених у справі судових актів не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11113 ГПК України Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Югсервіс Груп" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Херсонської області від 30 листопада 2015 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 26 січня 2016 року у справі за № 923/148/15 - без змін.

Головуючий, суддя Л. Стратієнко
Суддя П. Гончарук
Суддя І. Кондратової