КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2016 р. Справа№ 910/24334/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Отрюха Б.В.

За участю представників:

від позивача: Клімушев Є.В. - за дов.

від відповідача: ОСОБА_3 - за дов.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Обухівське»

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2015

у справі №910/24334/15 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Обухівське»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Обухівське» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі, відповідач або ФОП ОСОБА_4) про розірвання Договору №6-1 від 28.05.2012 на створення (передачу) науково-технічної продукції.

Позовні вимоги мотивовані тим, що укладений Договір №6-1 на створення (передачу) науково-технічної продукції від 28.05.2012 суперечить умовам статті 890 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що підрядник зобов'язаний не передавати без згоди замовника проектно-кошторисну документацію іншим особам, внаслідок чого у позивача є всі законні підстави для розірвання даного договору в судовому порядку.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.11.2015 у справі №910/24334/15 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не доведено суду істотного порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2015 у справі №910/24334/15 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник зазначає, що факт порушення відповідачем умов статті 890 Цивільного кодексу України та передачі проектної документації третім особам без згоди позивача є встановленим постановою Вищого господарського суду України від 12.08.2015 у справі №911/2149/14 і, відповідно, не потребує повторного доказування у даній справі. З огляду на це, як зазначає позивач, у нього наявні всі підстави для розірвання договору у судовому порядку на підставі статті 651, частини 2 статті 852 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.01.2016 апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 25.02.2016.

25.02.2016 представник відповідача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

У судовому засіданні 25.02.2016 судом було оголошено перерву до 03.03.2016.

03.03.2016 представник позивача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду додаткові письмові пояснення до апеляційної скарги, у яких зазначив, що Акт приймання-передачі виконаних робіт від 31.07.2012 не є належним доказом виконання відповідачем робіт за Договором №6-1 від 28.05.2012, оскільки відповідач 31.07.2012 передав позивачу незакінчений проект землеустрою, який не був погоджений з боку відповідних державних органів.

Представник позивача у судових засіданнях підтримував доводи, викладені ним у апеляційній скарзі, просив її задовольнити, рішення суду скасувати, позов задовольнити.

Представник відповідача у судових засіданнях просив суд у задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з огляду на наступне.

Згідно державних актів на право постійного користування землею серії НОМЕР_1 від 13.02.1996, НОМЕР_2 від 13.02.1996, НОМЕР_3 від 19.02.1996, виданих Першотравенською сільською радою Обухівського району Київської області, Нещерівською сільською радою Обухівського району Київської області та Обухівською міською радою Обухівського району Київської області відповідно, Радгоспу-комбінату «Обухівський» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Обухівське») було передано в користування 2164,6 га, 1327 га та 1687,9 га земель в межах згідно з планом користування.

05.03.2010 на загальних зборах акціонерів позивача, які мають право на земельну частку (пай) в процесі розпаювання та приватизації сільськогосподарських угідь, було прийнято рішення про розпаювання та приватизацію його земель.

Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації «Про надання дозволу на розроблення проекту приватизації земель публічного акціонерного товариства «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Першотравенської та Нещерівської сільських рад» №385 від 28.03.2012 позивачу надано дозвіл на розроблення проекту приватизації земель, що перебувають у його постійному користуванні як передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно з державними актами на право постійного користування землею серії НОМЕР_1 від 13.02.1996, НОМЕР_2 від 13.02.1996, НОМЕР_3 від 19.02.1996.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до статті 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Так, 28.05.2012 між позивачем та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 було укладено Договір на створення (передачу) науково-технічної документації №6-1 (далі, Договір), відповідно до якого замовник (позивач) доручив, а виконавець (відповідач) прийняв на себе виконання робіт по розробці проекту землеустрою щодо приватизації земель ПАТ «Обухівське» в адміністративних межах Першотравенської, Нещерівської сільських рад та Обухівської міської ради, Обухівського району Київської області.

Відповідно до пункту 2.1. Договору загальна вартість робіт, які належить виконати згідно Договору становить 41099,52 грн., узгодження якої зазначено у Протоколі про договірну ціну на виконання робіт, який є невід'ємною частиною даного Договору.

Приймання виконаних робіт здійснюється шляхом підписання сторонами відповідного Акту приймання-передачі виконаних робіт. Обов'язок складання такого акту покладається на виконавця (пункт 3.1. Договору).

Замовник, в разі відсутності заперечень з приводу виконаних робіт, зобов'язаний підписати і повернути виконавцю такий акт в строк не пізніше 5-ти робочих днів з моменту отримання його для ознайомлення (пункт 3.2. Договору).

Відповідно до пункту 3.3. Договору у разі наявності у замовника заперечень з приводу виконаних виконавцем робіт, замовник в строк 3-х робочих днів надсилає виконавцеві мотивовану відмову від підписання акта із зазначенням своїх претензій та строків усунення недоліків, на підставі якої сторони у триденний термін складають двосторонній протокол, в якому погоджують перелік недоліків та строки їх усунення.

Як підтверджується матеріалами справи, в порядку та на умовах, визначених Договором, відповідачем були належним чином виконані зобов'язання за Договором на загальну суму 41099,52 грн., що підтверджується Актом здачі приймання виконаних робіт від 31 липня 2012 року, підписаним сторонами.

Отже, позивач прийняв результати робіт за Договором та підписав відповідний Акт приймання-передачі, жодних зауважень до отриманого проекту відповідно до пункту 3.3 Договору від замовника не надходило.

Виготовлений відповідачем згідно Договору проект було подано на затвердження до Обухівської районної ради, яка своїм рішенням №428.29.VI від 27.12.2013 (том 1, а.с. 13-14) затвердила цей проект.

Як уже зазначалося, до договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом (частина 2 статті 887 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки) (частина 2 статті 853 Цивільного кодексу України).

Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника (частина 3 статті 853 Цивільного кодексу України).

Враховуючи наведені норми права та пункти 3.1.-3.3. Договору, з огляду на наявність підписаного сторонами Акту здачі приймання виконаних робіт від 31 липня 2012 року, колегія суддів приходить до висновку та вважає доведеним факт отримання позивачем від відповідача робіт по розробці проекту землеустрою та виникнення у сторін спору цивільних прав і обов'язків.

Водночас, позивач наголошує на тому, що Договір №6-1 від 28.05.2012 не відповідає умовам статті 890 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що підрядник зобов'язаний не передавати без згоди замовника проектно-кошторисну документацію іншим особам, однак, як зазначає позивач, проектна документація була передана відповідачем не позивачу, а іншим особам. На думку позивача, передання відповідачем проектної документації третім особам без погодження з позивачем (замовником) є істотним порушенням умов договору та є підставою для його розірвання у судовому порядку.

Колегія суддів вважає безпідставними зазначені доводи позивача з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частинами 1-3 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Таким чином, істотними вважаються умови, які є необхідними і достатніми для укладення договору, отже, при недосягненні сторонами згоди хоча б за однією з них, договір вважається неукладеним, тобто таким, що не породив юридичних наслідків. Істотними слід вважати умови, що виражають природу відповідного договору, а також будь-які інші умови, відносно яких згода має бути досягнута на вимогу будь-якої з сторін.

Від істотних слід відрізняти звичайні умови - це умови, передбачені чинним законодавством, ознакою яких є те, що їх наявність чи відсутність не впливає на факт укладення договору.

Втім, після укладення договору всі умови стають обов'язковими для сторін.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

З огляду на зазначене, змінити або розірвати договір у разі відсутності на це згоди сторін можна на вимогу зацікавленої сторони у судовому порядку і лише при наявності певних підстав.

Такими підставами є:

1) істотне порушення договору другою стороною;

2) інші випадки, встановлені договором або законом.

Ознаками істотного порушення договору відповідно до абз.2 частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України є те, що: його наслідком має бути завдання шкоди другій стороні договору; друга сторона має значною мірою позбавитись того, на що вона розраховувала при укладенні договору, тобто таке порушення договору тягне для другої сторони неможливість досягнення мети договору.

Договір підряду - це договір про виконання робіт за завданням другої сторони за винагороду.

Предметом Договору № 6-1 від 28.05.2012 є виконання робіт по розробці проекту землеустрою щодо приватизації земель ПАТ «Обухівське» у визначених договором адміністративних межах.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, роботи були виконані, передані позивачу відповідно до умов договору, що підтверджується Актом здачі-приймання виконаних робіт від 31.07.2012.

Згідно частини 2 статті 852 Цивільного кодексу України за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до пункту 8.1. Договору даний договір не підлягає розірванню за ініціативою однієї з сторін, за винятком випадків, коли одна із сторін систематично порушує умови договору та не виконує свої обов'язки.

Так, істотним порушенням Договору, на думку позивача, є порушення відповідачем передбаченого пунктом 4 частини 1 статті 890 Цивільного кодексу України обов'язку не передавати без згоди замовника проектно-кошторисну документацію іншим особам.

Однак, зазначена умова не є істотною умовою договору у розумінні статей 638 Цивільного кодексу України та статті 180 Господарського кодексу України.

Водночас, позивачем не доведено, яким чином передання документації третім особам унеможливило використання самим замовником виконаного згідно Договору.

Натомість, як уже зазначалося, виготовлений відповідачем згідно Договору проект було подано на затвердження до Обухівської районної ради, яка своїм рішенням №428.29.VI від 27.12.2013 його затвердила. Вказане рішення Обухівської районної ради, згодом, було оскаржене ПАТ «Обухівське» до суду та рішенням Господарського суду Київської області від 17.03.2015, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 12.08.2015 у справі №911/2149/14, було визнане недійсним з підстав відсутності у Обухівської районної ради компетенції щодо розпорядження землями державної власності, а не у зв'язку з тим, що виконаний відповідачем згідно Договору та поданий на затвердження до Обухівської районної ради проект не відповідає вимогам закону.

Отже, позивач не довів належними та допустимими доказами, що результат виконаних відповідачем згідно Договору робіт завдав шкоду позивачу, наявність якої є однією із обов'язкових ознак істотного порушення умов договору.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що передання відповідачем проектної документації третім особам без погодження з позивачем (замовником) у розумінні статей 651, частини 2 статті 852 Цивільного кодексу України та умов пункту 8.1. Договору не є істотним порушенням умов Договору, а тому суд не вбачає правових підстав для розірвання договору та задоволення позовних вимог.

З приводу посилань позивача у позовній заяві та апеляційній скарзі на постанову Вищого господарського суду України від 12.08.2015 у справі №911/2149/14, у якій, зокрема, зазначено, що у діях ФОП ОСОБА_4 присутні ознаки порушення встановленого законом зобов'язання щодо обмеження не передавати без згоди замовника проектну документацію іншим особам, колегія суддів зазначає наступне.

По-перше, посилання позивача на текст постанови Вищого господарського суду України від 12.08.2015 стосується перегляду судом касаційної інстанції зустрічних позовних вимог ФОП ОСОБА_4 до ПАТ «Обухівське» про стягнення суми боргу за виконанні роботи згідно Договору, 3% річних та інфляційних втрат. У цій частині справу було передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Таким чином, висновки Вищого господарського суду України у справі №911/2149/14 щодо наявності у діях позивача ознак порушення встановленого законом зобов'язання щодо обмеження не передавати без згоди замовника проектну документацію іншим особам не є підставами для звільнення від доказування в розумінні статті 35 Господарського процесуального кодексу України, оскільки надання преюдиціального значення оціночним судженням, зробленим судом при вирішенні іншої справи, ототожнення юридичної оцінки, зробленої судом, із встановленням фактів, буде помилковим.

По-друге, колегія суддів звертає увагу, що у постанові Вищого господарського суду України у справі №911/2149/14 від 12.08.2015, окрім зазначеного, також встановлено, що акт прийому-передачі робіт від 31.07.2012 є належним доказом у справі щодо виконання і передачі робіт по розробці проекту землеустрою. Також вказано, що ФОП ОСОБА_4 виконала повністю обумовлені роботи за Договором, у зв'язку з чим постанову суду апеляційної інстанції у вказаній частині, відповідно до якої суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав вважати, що відповідач не повністю виконав обумовлені за Договором роботи, суд касаційної інстанції залишив без змін.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, а заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймає до уваги, оскільки останні не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає рішення суду по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Обухівське» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Обухівське» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2015 у справі №910/24334/15 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2015 у справі №910/24334/15 залишити без змін.

Матеріали справи №910/24334/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

Б.В. Отрюх