РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016Справа №910/32599/15

За позовомІнституту хімії поверхні ім. О.О. Чуйка Національної академії наук України
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Нанотехноком»
простягнення 49 766,58 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Безвенюк В.П.
від відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Інститут хімії поверхні ім. О.О. Чуйка Національної академії наук України (надалі - «Інститут») звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нанотехноком» (надалі - «Товариство») про стягнення 49 766,58 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору оренди №11-А від 01.04.2012 р. орендодавець передав відповідачу у строкове платне користування майно, а відповідач належним чином грошове зобов'язання по внесенню орендної плати не виконав, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 28 937,65 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1 417,41 грн. та інфляційних у розмірі 19 411,52 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.12.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 01.02.2016 р.

Ухвалами господарського суду міста Києва від 01.02.2016 р. та 17.02.2016 р. розгляд справи відкладався на 17.02.2016 р. та 14.03.2016 р. відповідно у зв'язку із неявкою представника позивача та неподанням витребуваних доказів.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав додаткові пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується відмітками на звороті ухвали суду.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 18, на яку було відправлено ухвалу суду, підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, який міститься на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України, матеріалами справи та вказано в позові.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2012 р. між Інститутом (орендодавець) та Товариством (орендар) був укладений договір оренди нерухомого майна, що знаходиться на балансі Інституту №11-А (надалі - «Договір»), за змістом п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме державне майно:

- частину приміщення площею 93,00 кв.м, яка розміщена за адресою: 03164, м. Київ, вул. генерала Наумова, 17, склад №7/1, що перебуває на балансі Інституту, вартість якого визначена відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 20.12.2011 р. становить станом на 20.12.2011 р. 2 423,01 грн.;

- частину приміщення площею 43,00 кв.м, яка розміщена за адресою: 03164, м. Київ, вул. генерала Наумова, 17, стендовий корпус №1, що перебуває на балансі Інституту, вартість якого визначена відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 20.12.2011 р. становить станом на 20.12.2011 р. 2 000,00 грн.;

- склад №7/1 - 2423,01 грн.;

- стендовий корпус №1 - 2 000,00 гр.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що майно передається в оренду з метою використання під склад площею - 93,00 кв.м, під виробництво - 43,0 кв.м.

За змістом п. 3.3 Договору орендна плата перераховується орендарем відповідно до вимог чинного законодавства за весь час фактичного користування приміщенням щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця. При несплаті коштів за оренду приміщень до 30 числа поточного місяця, по наданим рахункам, пропуск співробітників орендаря в робочі приміщення припиняється до повного погашення боргу. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяця на індекс інфляції за наступний місяць.

На виконання умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв нерухоме майно, що розміщене за адресою: 03164, м. Київ, вул. генерала Наумова, 17 (склад площею 93,00 кв.м, що розміщений у складі №7/1), що підтверджується актом приймання-передачі в оренду нежилих приміщень від 01.04.2012 р.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання за Договором, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 28 937,65 грн.

Договір є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи підтверджується факт передачі позивачем в оренду, прийняття відповідачем та користування ним спірними приміщеннями за Договором у період з січня по серпень 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом п. 3.3 Договору орендна плата перераховується орендарем відповідно до вимог чинного законодавства за весь час фактичного користування приміщенням щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи п. 3.3 Договору відповідач повинен був сплачувати орендну плату не пізніше 20 числа поточного місяця.

Таким чином, з урахуванням розміру заявлених позовних вимог, строк виконання відповідачем грошового зобов'язання зі сплати орендної плати у розмірі 28 937,65 грн. на момент подання позовної заяви настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача на підставі Договору у розмірі 28 937,65 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Товариством обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги Інституту про стягнення з Товариства заборгованості у розмірі 28 937,65 грн. є правомірними та обґрунтованим.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1 417,41 грн. та інфляційних у розмірі 19 411,52 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання у період з 21.01.2014 р. по 10.12.2015 р.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання (в т.ч. у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та вважає за можливе стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 1 417,41 грн. та інфляційні у розмірі 19 411,52 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог та стягнення з Товариства на користь Інституту заборгованості у розмірі 28 937,65 грн., 3% річних у розмірі 1 417,41 грн. та інфляційних у розмірі 19 411,52 грн.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Інституту хімії поверхні ім. О.О. Чуйка Національної академії наук України задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нанотехноком» (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 18; ідентифікаційний код 37403617) на користь Інституту хімії поверхні ім. О.О. Чуйка Національної академії наук України (03164, м. Київ, вул. Генерала Наумова, 17; ідентифікаційний код 03291669) заборгованість у розмірі 28 937 (двадцять вісім тисяч дев'ятсот тридцять сім) грн. 65 коп., 3% річних у розмірі 1 417 (одна тисяча чотириста сімнадцять) грн. 41 коп., інфляційні у розмірі 19 411 (дев'ятнадцять тисяч чотириста одинадцять) грн. 52 коп. та судовий збір у розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.03.2016 р.

Суддя В.П. Босий