ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.03.2016 р. Справа № 914/2002/13

Господарський суд Львівської області у складі колегії суддів Сухович Ю.О. (головуючий), ОСОБА_1, ОСОБА_2, при секретарі судових засідань ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи

за позовом Львівського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах Міністерство оборони України, м.Київ

відповідач-1: Концерн Військторгсервіс, м.Київ

відповідач-2: Приватне підприємство Інтертайле, смт.Щирець Пустомитівський район Львівська область

третя особа-1 на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м.Львів

третя особа-2 на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору: Фонд державного майна України, м.Київ

про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та зобовязання повернути в натурі нежитлові приміщення

За участю представників:

від прокуратури: ОСОБА_4 прокурор військової прокуратури Львівського гарнізону Західного регіону України (наказ №512 від 14.07.2015р.);

від позивача: ОСОБА_5 представник, довіреність в матеріалах справи;

від відповідача-1: ОСОБА_6 представник (довіреність №20 від 01.01.2016р.);

відповідача-2: ОСОБА_7 - представник (довіреність б/н від 01.10.2015р.);

від третьої особи-1: ОСОБА_8 - головний спеціаліст відділу правового забезпечення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівський області (довіреність № 18-11-07795 від 02.12.2015р.);

від третьої особи-2: ОСОБА_8 головний спеціаліст відділу правового забезпечення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівський області (довіреність №370 від 05.11.2015р.).

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду Львівської області знаходиться справа за позовом Львівського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах Міністерство оборони України до відповідача-1 Концерн Військторгсервіс, відповідача-2 ПП Інтертайле за участі третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області та третьої особи-2 на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору Фонду державного майна України про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та зобовязання повернути в натурі нежитлові приміщення.

Хід розгляду спору викладено в ухвалах та протоколах суду.

Згідно проведеного на підставі розпорядження керівника апарату суду розпорядження від 12.01.2016р. №35 автоматичного розподілу членів колегії суддів, до складу колегії увійшли судді Кидисюк Р.А. та Щигельська О.І., подальший розгляд справи здійснюється колегією суддів у складі ОСОБА_9 (головуючий), ОСОБА_1 та ОСОБА_2

З підстав, наведених в ухвалі суду від 01.02.2016р. та 22.02.2016р. розгляд справи відкладався відповідно на 22.02.2016р. та на 14.03.2016р.

Представник прокуратури в судовому засідання позовні вимоги з врахуванням заяви про зміну предмету позову (вх. №479/16 від 01.02.2016р.) підтримав та просив їх задоволити. У звязку із поданням представником відповідача-2 додаткових пояснень до відзиву на позовну заяву та уточнення до неї (вх. №10165/16 від 14.03.2016р.) та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду (вх. №10164/16 від 14.03.2016р.) усно заявив клопотання про відкладення розгляду справи для надання йому можливості ознайомитись та письмово викласти свою позицію.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задоволити позов. Проти задоволення клопотання відповідповідача-2 про залишення позову без розгляду заперечив та підтримав клопотання прокуратури про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитись з поданими позивачем додатковими поясненнями.

Представник відповідача 1 в судове засідання зявився, вирішення питання про задоволення чи відмову в задоволенні клопотання відповідача-2 про залишення позовної заяви без розгляду (вх. №10164/16 від 14.03.2016р.) залишив на розсуд суду.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні подав додаткові пояснення до відзиву на позовну заяву та уточнення до неї (вх. №10165/16 від 14.03.2016р.) та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду б/н від 14.03.2016р. (вх. №10164/16 від 14.03.2016р.).

У своїх додаткових поясненнях до відзиву відповідач-2 зазначив, що зі змісту п.3 ст. 388 ЦК України, на яку покликається прокурор в заяві про уточнення позовних вимог випливає, що власник не має права витребувати своє майно від добросовісного набувача, якщо передане правомірному володільцю майно було відчужено за наявності волі хоча б одного з них. При цьому не має значення правомірний володілець мав право відчужувати майно чи таких повноважень власник йому не надавав, як і не має значення, було обмежено право власника на відчуження свого майна законом чи ні.

Продаж спірного майна було вчинено Концерном «Військторгсервіс» за згодою Міністерства оборони України, яким є дозвіл наданий начальником Головного управління торгівлі Тилу Міністерства оборони України начальнику ДП МОУ «Управління торгівлі Західного оперативного командування»(правонаступником яких є Концерн «Військторгсервіс»). Договір купівлі-продажу спірного майна між Концерном «Військторгсервіс» та ПП «Інтертайле» укладений за результатами проведення публічних торгів, переможцем яких став відповідач-2 який і отримав право на придбання нерухомого майна. Тобто Концерн «Військторгсервіс» будучи стороною договору купівлі продажу також виявив свою волю на відчуження майна.

Оскільки спірне майно вибуло з володіння власника (Міністерства оборони України) за його волею, шляхом передачі у господарське відання Концерну «Військторгсервіс» і в подальшому продане ним добросовісному набувачу - ПП «Інтертайле», витребування від останнього майна не допускається. Вказане підтверджується наведеною відповідачем-2 у своїх поясненнях судовою практикою.

Також, у своїх поясненнях відповідач-2 з посиланням на ч.2 ст.55 ГПК України зазначив, що прокуратурою не встановлено вартість витребовуваного майна та не здійснено доплату судового збору, яка є необхідною при прийнятті судом уточнень до позовної заяви, не подано доказів на підтвердження вартості спірного майна станом на момент винесення рішення, хоча це є обовязковою обставиною, яка підлягає зясуванню.

Крім того, згідно положень ч.3 ст.215 ЦК України та ч. 1,3 ст.216 ЦК України, загальним наслідком недійсності правочину є застосування двосторонньої реституції незалежно від добросовісності сторін правочину і такий наслідок застосовується якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (ст.ст. 387,388 ЦК України). Якщо в такій ситуації предявлений позов про визнання недійсним договорів про відчуження майна, суду слід мати на увазі правила встановлені ст.ст. 387,388 ЦК України. Суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором у особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право витребувати на підставі ст.388 ЦК майно у добросовісного набувача, а не звертатись з позовом про відчуження майна недійсним. Як зазначає відповідач-2, прокурор просить суд визнати договір купівлі-продажу недійсним та витребувати майно що є взаємовиключними вимогами згідно наведених вище норм.

Враховуючи вказане, відповідач-2 у додаткових поясненнях до відзиву на позовну заяву та уточнення до неї (вх. №10165/16 від 14.03.2016р.) просить відмовити в задоволенні позовних вимог прокурора предявленого в інтересах Міністерства оборони України.

Також, озвучуючи подане клопотання про залишення позовної заяви без розгляду(вх. №10164/16 від 14.03.2016р.) представник відповідача-2 зазначив, що згідно ч.3 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» в редакції 2014р., прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження а також у разі відсутності такого органу. Згідно ч.4 згаданої вище статті, наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Уточнення позовних вимог було заявлено прокурором у січні 2015р. тобто після набрання чинності 15.07.2015р. ЗУ «Про прокуратуру» 2014р. Однак прокурором не доведено та не обґрунтовано підстав здійснення представництва інтересів держави у даному процесі.

З врахуванням положень чинного законодавства саме Міністерство оборони України, маючи право на захист законних прав та інтересів у судах, є уповноваженим на захист інтересів держави у питаннях що стосуються його права власності. Крім того, як випливає з матеріалів справи, бере активну участь в розгляді даної судової справи і забезпечує явку свого представника в судових засіданнях, неодноразово подавало письмові і усні пояснення на підтримку позовних вимог та вчиняло інші дії спрямовані на реалізацію свої процесуальних прав як позивача, що явно вказує на належний захист інтересів Міністерства оборони у суді. Тому в даному судовому процесі відсутні підстави, передбачені ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», для представництва прокурором інтересів держави в особі Міністерства оборони України, а представництво та предявлення нових позовних вимог (уточнення позовних вимог) він заявляє після набрання чинності Закону України «Про прокуратуру» 2014р.

Підсумовуючи вказане, відповідач-2 просить залишити позовну заяву прокуратури без розгляду.

Представник третьої особи-1 і 2 в судовому засіданні позицію прокуратури та позивача підтримав, просив задоволити позовні вимоги. Проти заявленого відповідачем-2 клопотання про залишення позову без розгляду, заперечив.

У звязку із закінченням встановленого законом строку розгляду справи господарським судом, присутні в судовому засіданні представники учасників судового процесу подали спільне клопотання б/н від 14.03.2016р.(вх. №1481/16 від 14.03.2016р.) про продовження, в порядку ст.69 ГПК України, строку розгляду спору на 15 днів.

Заслухавши присутніх у судовому засіданні учасників процесу, враховуючи усно заявлене представником прокуратури клопотання про відкладення розгляду справи для надання йому можливості ознайомитись із заявленим відповідачем-2 клопотанням і додатковими поясненнями до відзиву, з метою повного і всестороннього зясування всіх обставин спору, для забезпечення принципу змагальності, прийшов до висновку задоволити подане сторонами клопотання (вх. №1481/16 від 14.03.2016р.), продовжити строк та відкласти розгляд справи на іншу дату, клопотання відповідача-1 про залишення позовної заяви без розгляду б/н від 14.03.2016р. (вх. №10164/16 від 14.03.2016р.) розглянути в наступному судовому засіданні.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 69, 77, 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Продовжити строк розгляду спору до 29.03.2016р.

2. Розгляд справи відкласти на: 24.03.16 р. до 10:30год.

3. Прокурору письмово викласти свою нормативно та документально обгрунтовану позицію з приводу поданих відповідачем-2 клопотання про залишення позову без розгляду, а також обставин викладених у додаткових поясненнях до відзиву; явка повноважного представника.

4. Позивачу письмово викласти свою нормативно та документально обгрунтовану позицію з приводу поданих відповідачем-2 клопотання про залишення позову без розгляду, а також обставин викладених у додаткових поясненнях до відзиву; у випадку наявності додаткових обґрунтувань своєї позиції щодо строку позовної давності, надати їх суду, явка повноважного представника.

5. Відповідачу-1 письмово викласти свою нормативно та документально обгрунтовану позицію з приводу поданих відповідачем-2 клопотання про залишення позову без розгляду, а також обставин викладених у додаткових поясненнях до відзиву; надати нормативно та документально обґрунтований відзив на позовну заяву з врахуванням заяви про зміну предмету позову, явка представника.

6. Відповідачу-2 у випадку наявності додаткових обґрунтувань своїх заперечень надати їх суду; явка повноважного представника.

7. Третім особам- 1 і 2 письмово викласти свою нормативно та документально обгрунтовану позицію з приводу поданих відповідачем-2 клопотання про залишення позову без розгляду, а також обставин викладених у додаткових поясненнях до відзиву; письмово викласти свою нормативно та документально обґрунтовану позицію по суті спору з врахуванням заяви про зміну предмету позову, явка повноважного представника.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Суддя Сухович Ю.О.

Суддя Кидисюк Р.А.

Суддя Щигельська О.І.