РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2016Справа №910/2285/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Юбі компані»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Житло-Комфорт»

Про стягнення 145 100,50 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: Ковригіна В.Є. представник за довіреністю № 120216 від 12.02.16.

Від відповідача: Бородай Г.Д. представник за довіреністю № б/н від 12.02.16.;

Себрюк В.Д. директор

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Юбі компані» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Житло-Комфорт» (далі - відповідач) про стягнення 145 100,50 грн., з яких: 196 500,00 грн. - основного боргу, 36 482,73 грн. - пені, 2 294,80 грн. - 3% річних, 4 885,90 грн. - збитків від інфляції.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що відповідачем не сплачено грошові кошти за Договором № СЖК-ЮБ/0315 від 02.03.15. на абонентське юридичне обслуговування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.16. порушено провадження у справі № 910/15.02.16. та призначено її до розгляду на 03.03.16.

В судовому засіданні 03.03.16. на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 17.03.16.

В судовому засіданні 17.03.16. відповідачем заявлено усне клопотання про призначення в даній справі судової почеркознавчої експертизи щодо автентичності підпису директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Житло-Комфорт» на Договорі № СЖК-ЮБ/0315 від 02.03.15.

Клопотання обґрунтовано в усному порядку тим, що на перший погляд Себрюк В.Д. здається, що це не його підпис.

Позивач в судовому засіданні 17.03.16. в усному порядку проти задоволення клопотання відповідача про призначення експертизи заперечував.

Розглянувши в судовому засіданні 17.03.16. вказане клопотання, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ст. 43 ГПК України, суд зобов'язаний всебічно, повно та об'єктивно досліджувати обставини справи, для вирішення справи по суті.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Так, відповідно до приписів ст. ст. 41, 42 ГПК України призначення експертизи на вимогу учасників процесу не є обов'язком суду, а є його правом; висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за загальними правилами, встановленими статтею 43 ГПК України.

Зокрема, суд звертає увагу на те, що судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування (п. 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/2651 від 27.11.06. "Про деякі питання призначення судових експертиз", п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.12. «Про деякі питання практики призначення судової експертизи»).

З системного аналізу положень ст. 34 ГПК України слідує, що допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

При цьому, відповідач, яким ставиться питання про призначення експертизи, - не звертався до суду з доказами, які б ставили б під сумнів надані позивачем докази, чи автентичність підпису директора відповідача на вказаному Договорі, як і не надав доказів звернення до правоохоронних органів з відповідною заявою щодо підробки підпису директора, враховуючи, що Договір № № СЖК-ЮБ/0315 датований березнем 2015 року, а мотиви у вказаному клопотанні ґрунтуються лише на припущеннях.

В судовому засіданні 17.03.16. позивачем підтримано свої позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні 17.03.16. проти позову заперечував в усному порядку, при цьому, письмового відзиву на позов не подав, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення у справі № 910/2285/16.

В судовому засіданні 17.03.16.. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.03.15. між позивачем (далі - Виконавець) та відповідачем (далі - Замовник) було укладено Договір № СЖК-ЮБ/0315 на абонентське юридичне обслуговування (далі - Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1) в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Виконавець зобов'язується надати Замовнику консультаційні та юридичні послуги щодо захисту та представництва інтересів останнього в органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в загальних та господарських судах України.

Пунктом 10.1 Договору сторони погодили, що він набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за Договором. Строк дії Договору 1 рік. Після закінчення строку дії Договору, якщо сторони продовжують виконувати його умови, Договір вважається продовженим на той самий строк на тих самих умовах.

Відповідно до п. п. 2.1-2.4 Договору, послуги надаються Замовнику шляхом: усного та письмового консультування з юридичних питань; складання проектів необхідних процесуальних документів, скарг, претензій, позовних заяв тощо; розробка правової позиції на користь Замовника, підготовка і подання документів та інформації необхідних у зв'язку з представництвом інтересів Замовника; представництва інтересів Замовника в органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування; особистої участі та представництва Замовника в загальних, адміністративних та господарських судах України. У разі необхідності надання послуг поза межами м. Києва співробітники Виконавця направляються у відрядження за рахунок Замовника. В інтересах Замовника, після письмового погодження з Замовником і за його рахунок, Виконавець може залучати для надання окремих видів послуг Замовнику фахівців, які не є співробітниками Виконавця. Виконавець приступає до виконання своїх обов'язків після зарахування на поточний рахунок Виконавця вартості юридичного обслуговування за місяць.

Згідно з п. 9.1 Договору, приймання наданих послуг за цим Договором оформляється щомісячно шляхом підписання Акту приймання-передачі наданих послуг (далі - Акт), що є невід'ємною частиною даного Договору. Протягом 5 (п'яти) робочих днів від дня одержання Акту Замовник зобов'язаний надати Виконавцю підписаний Акт або мотивовану відмову від приймання наданих послуг.

У разі затримки підписання Замовником Акту приймання-передачі наданих послуг більше ніж на п'ять робочих днів, Акт направляється Виконавцем на адресу Замовника, зазначену в даному Договорі поштовою кореспонденцією. Датою вручення Акту Замовнику є дата, яка відліковується з розрахунку на обіг листування відповідно до Постанови Кабінету Міністрів «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку» № 270 від 05.03.09. та інформації, що зазначена на сайті Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» (http://www.kievcity.ukrposhta.com/) в розділі «Довідкова інформація».

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було направлено на адресу відповідача на адресу, яка вказана в Договорі, а саме: 03022, м. Київ, пров. Коломийський, 17/31А, прим. 813:

- Акт № 2 від 30.04.15. за квітень 2015 року на суму 20 000,00 грн. та рахунок-фактуру № 04105 від 01.04.15. на абонентське юридичне обслуговування за квітень 2015 року на суму 20 000,00 грн. - 15.05.15., які були вручені відповідачу згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 18.05.15.;

- Акт № 3 від 29.05.15. за травень 2015 року на суму 20 000,00 грн. та рахунок-фактуру № 050517 від 01.05.15. на абонентське юридичне обслуговування за травень 2015 року на суму 20 000,00 грн. - 03.06.15., які були вручені відповідачу згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 04.06.15.;

- Акт № 4 від 30.06.15. за червень 2015 року на суму 20 000,00 грн. та рахунок-фактуру № 060217 від 02.06.15. на абонентське юридичне обслуговування за червень 2015 року на суму 20 000,00 грн. - 13.07.15., які були вручені відповідачу згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 15.07.15.;

- Акт № 5 від 31.07.15. за липень 2015 року на суму 20 000,00 грн. та рахунок-фактуру № 070117 від 01.07.15. на абонентське юридичне обслуговування за липень 2015 року на суму 20 000,00 грн. - 30.07.15., які були вручені відповідачу згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 03.08.15.;

- Акт № 6 від 31.08.15. за серпень 2015 року на суму 20 000,00 грн. та рахунок-фактуру № 080314 від 03.08.15. на абонентське юридичне обслуговування за серпень 2015 року на суму 20 000,00 грн. - 02.09.15., які були вручені відповідачу згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 03.09.15.;

- Акт № 7 від 30.09.15. за вересень 2015 року на суму 20 000,00 грн. та рахунок-фактуру № 090117 від 01.09.15. на абонентське юридичне обслуговування за вересень 2015 року на суму 20 000,00 грн. - 15.10.15., які були вручені відповідачу згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 19.10.15.;

- Акт № 8 від 30.10.15. за жовтень 2015 року на суму 20 000,00 грн. та рахунок-фактуру № 100115 від 01.10.15. на абонентське юридичне обслуговування за жовтень 2015 року на суму 20 000,00 грн. - 10.11.15., які були вручені відповідачу згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 12.11.15.;

- Акт № 9 від 30.11.15. за листопад 2015 року на суму 20 000,00 грн. та рахунок-фактуру № 110215 від 02.11.15. на абонентське юридичне обслуговування за листопад 2015 року на суму 20 000,00 грн. - 01.12.15., які були вручені відповідачу згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 03.12.15.;

- Акт № 10 від 31.12.15. за грудень 2015 року на суму 20 000,00 грн. та рахунок-фактуру на абонентське юридичне обслуговування за грудень 2015 року на суму 20 000,00 грн. - 30.12.15., які були вручені відповідачу згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 11.01.15.;

- Акт № 11 від 29.01.16. за січень 2016 року на суму 20 000,00 грн. та рахунок-фактуру № 010418 від 04.01.16. на абонентське юридичне обслуговування за січень 2016 року на суму 20 000,00 грн. - 04.02.16., які були вручені відповідачу згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 08.02.16.

Згідно з п. 9.3 Договору, у випадку, якщо Замовник протягом п'яти робочих днів від дня одержання Акту приймання - передачі наданих послуг не надав Виконавцю підписаний Акт, або мотивовану відмову від підписання Акту, вважається що Замовник надані послуг прийняв, претензії в нього до наданих послуг відсутні.

Вказані акти Замовником одержані, проте не підписані, при цьому, як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, відповідачем також не було надано позивачу і мотивовану відмову від підписання Актів, отже, суд дійшов висновку, що Замовник надані послуг прийняв, претензії в нього до наданих послуг відсутні.

Таким чином, позивачем було надано послуг відповідачу за Договором за період з квітня 2015 року по січень 2016 року на загальну суму 200 000,00 грн.

Згідно з п. 5.1 Договору, за послуги за п. 1.1 Договору Замовник сплачує Виконавцю щомісячно винагороду в розмірі 16 666,67 грн., крім того ПДВ - 3 333,33 грн. Разом з ПДВ 20 000,00 грн.

Відповідно до п. 5.2 Договору, плюс додатково 15 (п'ятнадцять) відсотків від отриманої або належної до отримання Замовником суми, якщо щодо Замовника в результаті дій Виконавця прийнято позитивне рішення суду та отриманий позитивний економічний ефект.

Платежі здійснюються Замовником протягом 5 (п'яти) банківських днів після виставленого рахунку Виконавцем і вважаються платежами з першого по останній календарний день розрахункового місяця (п. 5.3 Договору).

Пунктом 5.4 Договору сторони погодили, що розрахунки за даним Договором здійснюються шляхом перерахування Замовником грошових коштів авансовим платежем на поточний рахунок Виконавця.

За послуги, передбачені п. 5.2. даного Договору, оплата здійснюється протягом 5 робочих днів з моменту надходження грошових коштів на поточний рахунок Замовника в результаті набрання чинності рішення відповідного органу судової влади, або самостійного задоволення третьою стороною вимог Замовника. Про факт надходження грошових коштів Замовник зобов'язаний повідомити Виконавця не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту їх зарахування (п. 5.5 Договору).

Згідно з п. 4.5 Договору Замовник зобов'язується вчасно та у повному обсязі оплачувати надані послуги Виконавцю.

У відповідності до наявних в матеріалах справи платіжних доручень відповідачем було сплачено позивачу за спірний період за Договором 3 500,00 грн.:

- 1 500,00 грн. платіжним дорученням № 922 від 12.01.16. з призначенням платежу: «оплата за абонентне юридичне обслуговування зг. дог. № СЖК-ЮБ/0315 від 02.03.2015р. у т.ч. ПДВ 20% - 250,00 грн.»;

- 1 000,00 грн. платіжним дорученням № 966 від 28.01.16. з призначенням платежу: «оплата за абонентне юридичне обслуговування зг. дог. № СЖК-ЮБ/0315 від 02.03.2015р. у т.ч. ПДВ 20% - 166,67 грн.»;

- 1 000,00 грн. платіжним дорученням № 992 від 10.02.16. з призначенням платежу: «оплата за абонентне юридичне обслуговування зг. дог. № СЖК-ЮБ/0315 від 02.03.2015р. у т.ч. ПДВ 20% - 166,67 грн.».

Спір у справі виник в зв'язку з несплатою відповідачем позивачу грошових коштів в розмірі 196 500,00 грн. за період з квітня 2015 року по січень 2016 року по Договору .

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, суд дає самостійну оцінку доказам на підставі чинного законодавства і не зв'язаний позицією сторін.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідач своїм правом на подачу письмового відзиву на позов не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

За своєю правовою природою Договір є договором про надання послуг.

Згідно з ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач прийняв без зауважень послуги за Актами по Договору за період з квітня 2015 року по січень 2016 року на суму 200 000,00 грн., однак оплатив їх лише частково на суму 3 500,00 грн., а строк оплати з урахуванням приписів п. 5.3 Договору є таким, що настав, грошові кошти в розмірі 196 500,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 2 294,80 грн. - 3% річних, 4 885,90 грн. - збитків від інфляції.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010 р.).

При здійсненні перерахунку збитків від інфляції та 3% річних судом враховано приписи п. 5.3 Договору, згідно з яким платежі здійснюються Замовником протягом 5 (п'яти) банківських днів після виставленого рахунку Виконавцем і вважаються платежами з першого по останній календарний день розрахункового місяця, та встановлено, що прострочення наступило:

- за квітень 2015 року з 23.05.15.;

- за травень 2015 року з11.06.15.;

- за червень 2015 року з 21.07.15.;

- за липень 2015 року з 07.08.15.;

- за серпень 2015 року з 10.09.15.;

- за вересень 2015 року з 23.10.15.;

- за жовтень 2015 року з 18.11.15.;

- за листопад 2015 року з 09.12.15.;

- за грудень 2015 року з 11.01.16.;

- за січень 2016 року з 12.02.16.

Крім того, судом враховано, що в погашення заборгованості за грудень 2015 року в січні 2016 року відповідачем було сплачено 3 500,00 грн. трьома платежами, з урахуванням одного з яких на суму 1 500,00 грн. 12.01.16. станом на настання визначеного позивачем періоду для нарахування 3% річних за грудень 2015 року, а саме станом на 16.01.16., заборгованість відповідача перед позивачем за Актом за грудень 2015 року становила 18 500,00 грн.

За перерахунком суду, розмір збитків від інфляції становить 4 885,90 грн., що відповідає обґрунтованому розрахунку позивача, крім того, розмір 3% річних становить 2 267,83 грн., внаслідок чого вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

3% річних в розмірі 26,97 грн. нараховано безпідставно, а тому суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині.

Позивач просить суд на підставі п. 7.3 Договору стягнути з відповідача на свою користь 36 482,73 грн. - пені.

Відповідно до п. 7.3 Договору, Замовник за прострочення термінів платежів відповідно до п. п. 5.1-5.5 Договору сплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла протягом періоду прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Судом встановлено факт прострочення виконання грошового зобов'язання, здійснено перерахунок пені з урахуванням викладеного при здійсненні перерахунку 3% річних та збитків від інфляції та з врахуванням приписів ст. 232 ГК України, та встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 31 616,14 грн. пені. В іншій частині в розмірі 4 866,59 грн. пеню нараховано безпідставно, а тому в задоволенні позову в цій частині суд відмовляє.

При цьому, відповідачем не оспорено розрахунки 3% річних та збитків від інфляції.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Житло-Комфорт» (03022, м. Київ, провулок Коломийський, б. 17/31А, приміщення 813; ідентифікаційний код 37674241) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Юбі компані» (01042, м. Київ, вул. Патріса Лумумби, б. 4/6, корпус А, офіс 121; ідентифікаційний код 37000624) 196 500 (сто дев'яносто шість тисяч п'ятсот) грн. 00 коп. основного боргу, 4 885 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят п'ять) грн. 90 коп. збитків від інфляції, 2 267 (дві тисячі двісті шістдесят сім) грн. 83 коп. 3% річних, 31 616 (тридцять одну тисячу шістсот шістнадцять) грн. 14 коп. пені, 3 529 (три тисячі п'ятсот двадцять дев'ять) грн. 05 коп. судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.03.16.

Суддя Т.М. Ващенко