ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2016 р. Справа № 907/1189/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого судді - О.Л. Мирутенко

суддів - Р.І. Марко

- ОСОБА_1

Розглядаючи апеляційну скаргу ТзОВ «Центр медичної реабілітації та санаторно-курортного лікування «Закарпаття»

на рішення господарського суду Закарпатської області від 18.01.2016р.

у справі № 907/1189/15

за позовом: Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос»

до 1: ТзОВ «Центр медичної реабілітації та санаторно-курортного лікування «Закарпаття»

до 2: підприємства обєднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства» «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» АПК України

про: визнання недійсним пункту 8.2.2. договору оренди комплексу будівель від 07 листопада 2012 року, укладеного між Всеукраїнським фізкультурно-спортивним товариством „Колос агропромислового комплексу України та товариством з обмеженою відповідальністю „Рекреаційно-спортивна база „Закарпаття; розірвання договору оренди комплексу будівель від 07 листопада 2012 року, укладеного між Всеукраїнським фізкультурно-спортивним товариством „Колос агропромислового комплексу України та товариством з обмеженою відповідальністю „Рекреаційно-спортивна база „Закарпаття.

За участю представників :

від позивача ОСОБА_2 адвокат (ордер серії ЛВ №070856)

від відповідача 1,2 не зявилися.

ВСТАНОВИВ :

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 18.01.2016р., суддя Ващиліна Н.М., позов Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» було задоволено частково. Розірвано договір оренди комплексу будівель від 07 листопада 2012 року укладений між Всеукраїнським фізкультурно-спортивним товариства „Колос агропромислового комплексу України та товариством з обмеженою відповідальністю „Рекреаційно-спортивна база „Закарпаття. Провадження у справі щодо визнання недійсним п. 8.2.2. договору оренди комплексу будівель від 07 листопада 2012 року було припинено. У позові щодо відповідача 2 відмовлено. Стягнуто з ТзОВ „Центр медичної реабілітації та санаторно-курортного лікування „Закарпаття на користь Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства „Колос агропромислового комплексу України суму 1218 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

З даним рішенням не погодилося ТзОВ «Центр медичної реабілітації та санаторно-курортного лікування «Закарпаття» і оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. При цьому апелянт вказує, що спір був розглянутий з порушенням територіальної підсудності.

Розгляд справи відкладався у звязку з неявкою апелянта в перше судове засідання.

Сторони були повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду, про що свідчить список згрупованих рекомендованих відправлень апеляційного суду за 01.03.2016р. Ухвали суду направлялись апелянту за адресою, вказаною ним в апеляційній скарзі.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Закарпатської області від 18.01.2016р. у справі №907/1189/15 без змін, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.11.2012 року між Всеукраїнським фізкультурно-спортивним товариства „Колос агропромислового комплексу України, як орендодавцем та ТзОВ „Рекреаційно-спортивна база „Закарпаття як орендарем був укладений договір оренди комплексу будівель.

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець зобовязується передати орендарю, а орендар зобовязується прийняти у строкове платне користування комплекс будівель, розташований за адресою: Закарпатська область, м. Берегове, вул. Корятовича,1.

Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство „Колос агропромислового комплексу України подало позов до ТзОВ „Центр медичної реабілітації та санаторно-курортного лікування „Закарпаття та до підприємства обєднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства „Учбово-спортивна база „Закарпаття Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства „Колос АПК України про визнання недійсним пункту 8.2.2. договору оренди комплексу будівель від 07 листопада 2012 року, укладеного між Всеукраїнським фізкультурно-спортивним товариством „Колос агропромислового комплексу України та товариством з обмеженою відповідальністю „Рекреаційно-спортивна база „Закарпаття; про розірвання договору оренди комплексу будівель від 07 листопада 2012 року, укладеного між Всеукраїнським фізкультурно-спортивним товариством „Колос агропромислового комплексу України та ТзОВ „Рекреаційно-спортивна база „Закарпаття.

В подальшому позивач заявив відмову від позовної вимоги щодо визнання недійсним п. 8.2.2. договору оренди комплексу будівель від 07 листопада 2012 року, яка була судом прийнята.

Позивач просив розірвати вищезазначений договір у звязку із істотними порушеннями орендарем умов договору оренди: несвоєчасна та не в повному розмірі сплата орендної плати; передача ним в суборенду частини приміщень з порушенням п. 5.3.5. договору, тобто без письмового повідомлення орендодавця; порушення п. 5.4.9. договору щодо безкоштовного надання спортивних споруд ДЮСШ Берегівської РО ВФСТ „Колос.

На адресу господарського суду Закарпатської області поступила заява від 11.01.2016р., підписана директором ТОВ „Центр медичної реабілітації та санаторно-курортного лікування „Закарпаття ОСОБА_3, в якій він повідомляв, що йому стало відомо зі списку судових справи, призначених до розгляду господарським судом Закарпатської області, про розгляд даної справи; ним отримано копію позовної заяви позивача, з якої вбачається, що останній ставить вимогу про розірвання договору оренди від 07.11.2012р. Користуючись правом, передбаченим ст. 22 Господарського процесуального кодексу України та враховуючи, що станом на сьогодні дане питання для нього є неактуальним, відповідач 1 визнав позов.

Договір від 07.11.2012р., укладений між Всеукраїнським фізкультурно-спортивним товариства „Колос агропромислового комплексу України та товариством з обмеженою відповідальністю „Рекреаційно-спортивна база „Закарпаття за своєю правовою природою є договором оренди.

У відповідності до п. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно п.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обовязків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони відповідно до ст. 6 цього Кодексу є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п.1 ст.283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

В силу п.6 вказаної норми, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Пунктом 3 статті 285 Господарського кодексу України, визначено, що одним із основних обов'язків орендаря є внесення орендної плати своєчасно і в повному обсязі.

Відповідно до п. 4.1 договору оренди комплексу будівель від 07.11.2012 року за оренду комплексу будівель, зазначеного в п.1.1 цього договору, орендар сплачує орендодавцю щомісячну орендну плату в розмірі 120000,00 грн.(сто двадцять тисяч гривень 00 коп.) з урахуванням ПДВ. Згідно пунктів 4.3.1, 4.3.3 цього ж договору орендна плата сплачується за попередній місяць до 15 числа поточного місяця; орендна плата нараховується і сплачується з дати підписання акта приймання передачі комплексу будівель в оренду. Відповідний акт прийому-передачі комплексу будівель був підписаний стороною позивача та відповідача-1 07.11.2012 року.

Згідно з ч.3 ст. 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

При цьому повинні враховуватися приписи частини другої статті 651 ЦК України, які є загальними для розірвання договору та які передбачають можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом.

Статтею 782 ЦК України передбачено спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Визначена статтею 782 ЦК України можливість розірвати договір найму шляхом відмови від договору в позасудовому порядку є правом, а не обов'язком наймодавця. Право наймодавця на відмову від договору найму, передбачене частиною першою статті 782 ЦК України, не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою розірвати договір у разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо вбачається істотне порушення умов договору.

Таким чином, істотне порушення орендарем (наймачем) такої умови договору оренди майна, як невнесення орендної плати, є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання вказаного договору оренди в судовому порядку.

При цьому згідно з рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року N 15-рп/2002 (справа N 1 -2/2002 про досудове врегулювання спорів) право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Тому норми статті 188 ГК України та статті 11 ГПК України не позбавляють сторону договору права на безпосереднє звернення до суду з вимогою про розірвання договору оренди без дотримання порядку досудового врегулювання спору.

Вище викладене обґрунтування позовних вимог в частині розірвання договору оренди комплексу будівель від 07.11.2012 року відповідає висновкам Верховного Суду України, викладеним у постанові від 08.05.2012 р. у справі № 5021/966/2011. Згідно з нормами ст.111-28 ГПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

В позовній заяві як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на несплату скаржником орендної плати за більш, ніж три місяці, зокрема за грудень 2013 р. в сумі 63500 грн., за січень 2014 р. в сумі 120000 грн., за лютий 2014 р. в сумі 120000 грн., за березень 2014 р. в сумі 120000 грн., а загалом на суму 423500,00 грн.(станом на 16.04.2014року). Дані обставини підтверджуються банківськими виписками, які долучені до матеріалів справи. Згідно розрахунку заборгованості по орендній платі за договором оренди комплексу будівель від 07.11.2012 року станом на 15.01.2016 року, що знаходиться в матеріалах справи, заборгованість ТОВ «Центр медичної реабілітації та санаторно-курортного лікуванні «Закарпаття» перед ВФСТ «Колос» АПК України становить 2943500,00 грн. (більш, ніж за 24 місяці користування нерухомим майном). Таким чином, має місце таке істотне порушення умов договору оренди з боку апелянта-відповідача-1, як систематичне невнесення орендної плати, що є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання вказаного договору оренди в судовому порядку.

Також, обґрунтовуючи підстави для розірвання договору, зокрема факт укладення скаржником договорів суборенди, об'єктами яких є будівлі по вул. Корятовича, 1 в м. Берегово, без повідомлення орендодавця, позивач надав суду ряд доказів, зокрема: договір суборенди №01/05/13-РСБ від 01.05.2013 року, укладений між відповідачем-1 та ФОП ОСОБА_4, згідно п.2.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в платне строкове користування приміщення загальною площею 800 м.кв., що знаходиться за адресою: м. Берегово, вул. Корятовича, 1;

додаток №1 до вищевказаного договору - акт прийому-передачі від 01.05.2013 року, відповідно до якого відповідач-1 передав, та ФОП ОСОБА_4 01.05.2013 року прийняла в суборенду приміщення загальною площею 300 м.кв., що знаходиться за адресою: м. Берегово, вул. Корятовича, 1;

договір суборенди №01/07/13-РСБ від 01.07.2013 року, укладений між відповідачем-1 та ФОП ОСОБА_5, згідно п.2.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в платне строкове користування приміщення загальною площею 300 м.кв., що знаходиться за адресою: м. Берегово, вул. Корятовича, 1;

додаток №1 до вищевказаного договору - акт прийому-передачі від 01.07.2013 року, відповідно до якого відповідач-1 передав, а ФОП ОСОБА_5 01.07.2013 року прийняла в суборенду приміщення загальною площею 300 м.кв., що знаходиться за адресою: м. Берегово, вул. Корятовича, 1;

договір про спільну діяльність від 01.01.2014 року, укладений між ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_8, в п.1 якого вказано, що частина спорткомплексу за адресою: м. Берегово, вул. Корятовича,1, знаходиться в суборенді сторін договору. Також посилання на договори суборенди міститься в п. 3 вищевказаного договору про спільну діяльність;

договір №15/07/13-РСБ від 15.07.2013 року, укладений між відповідачем-1 та ФОП ОСОБА_9, згідно п.1.1. якого балансоутримувач забезпечує надання послуг по обслуговуванню експлуатації приміщення, що знаходиться за адресою: м. Берегово, вул.. Корятовича, 1 (об'єкт), а користувач бере на себе зобов'язання своєчасно оплачувати балансоутримувачу надання послуг, пропорційно до займаної ним площі в цьому об'єкті. За своєю правовою природою цей договір є договором суборенди;

свідоцтво платника єдиного податку серія Б №096725 від 30 грудня 2013 року, видане Берегівською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Закарпатській області ФОП ОСОБА_8, в графі «місце провадження господарської діяльності» якого вказано «м. Берегово, вул. Корятовича,1», належним чином завірені копії яких знаходяться в матеріалах справи.

На виконання п. 5.3.5 договору оренди від 07.11.2012 року скаржник зобов'язаний був письмово повідомити ВФСТ «Колос» АПК України про передачу орендованого майна в суборенду. Однак жодного повідомлення про передачу орендованого майна в суборенду від ТОВ «Центр медичної реабілітації та санаторно-курортного лікування «Закарпаття» до позивача не надходило, згоди на передачу даного майна в суборенду ВФСТ «Колос» АПК України не давало.

Враховуючи наведене 22.09.2015 року ВФСТ «Колос» АПК України направило на адресу скаржника вимогу про розірвання договору оренди від 07.11.2012 року в зв'язку з передачею орендованих будівель в суборенду без повідомлення орендодавця, як це вимагає п. 5.3.5. договору. Лист був повернутий на адресу ВФСТ «Колос» АПК України, що підтверджується копією поштового конверту.

Таким чином судом встановлено, що відповідач ТОВ «Центр медичної реабілітації та санаторно-курортного лікування «Закарпаття» протягом 2013-2014 років неодноразово передавав в суборенду орендовані ним будівлі, що знаходяться за адресою: м. Берегово, вул. КорятовичаД, без письмового повідомлення орендодавця (ВФСТ «Колос» АПК України), що є порушенням умов п. 5.3.5. договору оренди.

Відповідно до п.6 ст.283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 783 Цивільного кодексу України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі.

Зазначена норма застосовується відповідно до ч.З ст.291 Господарського кодексу України, в силу якої підстави дострокового розірвання договору оренди на вимогу однієї із сторін визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Крім того, відповідно до п.5.4.9. договору оренди комплексу будівель від 07 листопада 2012 року орендар (скаржник) зобов'язаний безкоштовно надавати спортивні споруди відповідно до договору безоплатної суборенди між орендарем та ДЮСШ Берегівської РО ВФСТ «Колос» АПК України для проведення навчально-спортивної роботи. Однак в період з 07.11.2012 року по 31.03.2014 року договір безоплатної суборенди між ТОВ «Центр медичної реабілітації та санаторно-курортного лікування «Закарпаття» та Дитячо-юнацькою спортивною школою Берегівської РО ВФСТ «Колос АПК України не був укладений, незважаючи на неодноразові звернення керівника ДЮСШ Берегівської РО ВФСТ «Колос» АПК України з пропозицією укласти даний договір. Спортсмени ДЮСШ Берегівської РО ВФСТ «Колос» не допускались працівниками ТОВ «Центр медичної реабілітації та санаторно-курортного лікування «Закарпаття» в спортивні приміщення, орендовані скаржником, в результаті чого відбувався зрив навчально-спортивного процесу.

Згідно п.2.1 Статуту ВФСТ «Колос» АПК України головною метою діяльності товариства «Колос» є сприяння організації та проведенню фізкультурно-оздоровчої та спортивно-масової роботи серед широких верств населення України і перш за все сільського, працівників агропромислового комплексу та їх сімей; всебічне сприяння постійному підвищенню рівня фізичного здоров'я своїх членів, а також задоволення та захист спільних інтересів своїх членів.

Відповідно до п.2.2.3 Статуту ВФСТ «Колос» АПК України основними завданнями в досягненні поставленої мети є сприяння організації та проведенню фізкультурно-оздоровчої роботи серед вихованців дошкільних, позашкільних закладів, учнів сільських загальноосвітніх шкіл, училищ і студентів вищих аграрних навчальних закладів всіх рівнів акредитації, в яких діють осередки товариства «Колос».

Відповідач-1, тобто скаржник ухилявся від укладення з Дитячо-юнацькою спортивною школою Берегівської РО ВФСТ «Колос» договору безоплатної суборенди приміщень, що знаходяться за адресою: м. Берегово, вул. Корятовича,1, та періодично не допускав учнів та працівників Дитячо-юнацької спортивної школи Берегівської РО ВФСТ «Колос» до спортивних приміщень для проведення навчально-спортивних занять, тим самим порушив п. 5.4.9 договору оренди комплексу будівель від 07 листопада 2012 року.

На підтвердження вказаних обставин, позивач долучив до матеріалів справи належним чином завірені копії актів від 13.09.2013 р., від 06.12.2013 р., від 16.01.2014р.

За таких обставин справи апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, судами встановлено та документально підтверджені істотні порушення умов договору оренди з боку відповідача-1, а тому позов слід задовольнити частково та розірвати договір оренди комплексу будівель від 07 листопада 2012 року укладений між Всеукраїнським фізкультурно-спортивним товариства „Колос агропромислового комплексу України та товариством з обмеженою відповідальністю „Рекреаційно-спортивна база „Закарпаття.

Твердження апелянта про порушення судом норм процесуального права, зокрема щодо розгляду спору з порушенням правил територіальної підсудності відхиляється апеляційним судом з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст.15 ГПК України справи у спорах за участю кількох відповідачів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача. Відповідно до вимог п.6 ч. 3 ст.104 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо рішення прийнято господарським судом з порушенням правил предметної або територіальної підсудності, крім випадків, передбачених у частині третій статті 17 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст.17 ГПК України справа, прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду.

При зверненні до суду з даним позовом позивач зазначив, що спір стосується як скаржника, який вказаний як відповідач-1, так і ПОГ ЕВП «УСБ «Закарпаття» ВФСТ «Колос» АПК України, яке вказане як відповідач-2, оскільки 5 січня 2015 року між ВФСТ «Колос» АПК України та відповідачем-2 був укладений договір на закріплення майна, що перебуває у власності ВФСТ «Колос» АПК України, згідно п.1.1, п.1.3 якого цілісний майновий комплекс передається в оперативне управління відповідача-2 згідно з актом приймання-передачі. Відповідно до акта приймання-передачі від 5 січня 2015 року відповідач-2 прийняв в оперативне управління майновий комплекс, що знаходиться за адресою: м.Берегово, вул. Корятовича, 1. Таким чином на час пред'явлення даного позову комплекс будівель, розташований за адресою: Закарпатська обл., м. Берегово, вул. Корятовича. 1, перебуває в оперативному управлінні відповідача-2. Юридичною адресою відповідача-2 - ПОГ ЕВП «УСБ «Закарпаття» ВФСТ «Колос» АПК України є Закарпатська обл., м. Берегово, вул. Корятовича, 1, а тому даний спір підсудний господарському суду Закарпатської області.

Згідно ч.1 ст. 78 ГПК України відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами. Відповідно до ч.5 ст.78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб. Тому судом не може бути прийняте рішення про задоволення безпідставного чи необгрунтованого позову, навіть за умови, що відповідач визнав позов, оскільки таке визнання суперечитиме законодавству. Для ухвалення рішення про задоволення позову в будь-якому випадку суд повинен перевірити підставність обгрунтованість позовних вимог, що і було зроблено судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення.

Згідно даних витягу, отриманого з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців України, випливає, що відповідач 1 ТОВ „Центр медичної реабілітації та санаторно-курортного лікування „Закарпаття є правонаступником ТОВ „Рекреаційно-спортивна база „Закарпаття, оскільки має один і той же код 38322005. Згідно вищезазначеного витягу керівником юридичної особи є ОСОБА_3, тобто заява від 11.01.2016 про визнання позову підписана належною посадовою особою та завірена печаткою товариства(а.с -93).

Суд першої інстанції правомірно прийняв відмову позивача від вимоги про визнання недійсним п. 8.2.2. договору від 07.11.2012р. як таку, що не протирічить вимогам законодавства та не порушує права, інтереси інших осіб.

У позові щодо відповідача 2 - підприємства обєднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства „Учбово-спортивна база „Закарпаття Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства „Колос АПК України судом першої інстанції було відмовлено правомірно, оскільки фактично позивач не сформулював вимоги щодо нього.

З огляду на викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Закарпатської області від 18.01.2016р. у справі №907/1189/15 винесене з дотримання норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

Постановив:

Рішення господарського суду Закарпатської області від 18.01.2016 року у справі №907/1189/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТзОВ «Центр медичної реабілітації та санаторно-курортного лікування «Закарпаття» без задоволення.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

Матеріали справи скерувати в господарський суд Закарпатської області.

ОСОБА_10 Мирутенко

Судді Р.І. Марко

ОСОБА_1

«Повний текст ухвали виготовлено 17.03.2016р.»