ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.03.2016 Справа № 905/89/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Мальцева М.Ю., при секретарі судового засідання Гусакові О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи.

за позовом ОСОБА_1 комітету Маріупольської міської ради, м. Маріуполь

до відповідача: ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Містраль-плюс», м. Маріуполь

про стягнення заборгованості з внесення плати за тимчасове користування місцями для розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами, за договором № 13 від 21.02.2013 р. у розмірі 71 272,51 грн.

Представники сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 комітет Маріупольської міської ради, м. Маріуполь, звернувся до господарського суду Донецької області із позовом до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Містраль-плюс», м. Маріуполь про стягнення заборгованості з внесення плати за тимчасове користування місцями для розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами, за договором № 13 від 21.02.2013 р. у розмірі 71272,51 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на копію договору (площу зовнішньої поверхні будинку, споруди, елемента вуличного обладнання або території на відкритій місцевості у межах міста) комунальної власності територіальної громади м. Маріуполя від 21.02.2013 р. з додатками, копію претензії позивача №73 від 11.08.2015.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.01.2016 р. було порушено провадження по справі № 905/89/16.

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Донецької області у звязку з переведенням судді Колесника Р.М на посаду судді господарського суду Київської області та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 01.02.2016 р. справу № 905/89/16 було передано до провадження судді Мальцеву М.Ю.

03.02.2016 року позивач надав суду клопотання про проведення судового засідання призначеного на 02.02.2016 р. без участі представника виконавчого комітету Маріупольської міської ради.

03.02.2016 року позивач через канцелярію суду надав заяву (з додатками) з поясненнями стосовно позовних вимог та рішенням виконкому Маріупольської міської ради №77 від 20.02.2013 р.

14.03.2016 року позивач надав суду клопотання про проведення судового засідання призначеного на 02.02.2016 р. без участі представника виконавчого комітету Маріупольської міської ради, заяву (з додатком: завірену належним чином копію договору від 21.05.2014 р. №8.

Представники позивача та відповідача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляли, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи відкладався.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

Встановив:

21.02.2013 р., між позивачем ОСОБА_1 комітетом Маріупольської міської ради, що надалі іменується Виконком, в особі першого заступника міського голови ОСОБА_3, який діє на підставі Закону України Про місцеве самоврядування в Україні та розпорядження міського голови від 22.03.2013 р. №169, м. Маріуполь та відповідачем ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Містраль плюс», в особі директора ОСОБА_4, м. Маріуполь було укладено договір про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів комунальної власності територіальної громади м. Маріуполя № 13 (надалі Договір), відповідно до умов якого «Виконком» (ОСОБА_1 комітет Маріупольської міської ради) на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради від 20.02.2013 р. № 77, надає, а «Розповсюджувач» (відповідач) приймає місця розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами 6 (шости) одиниць надалі місця розміщення рекламних засобів (бигборд), що розташовані за адресами: Донецьке шосе (3000 м. від знаку «Сталевар»), перехрестя бул. Шевченка та вул. Купріна, перехрестя пр. Карпова та вул.. Тополиної, вул. Жовтнева, перехрестя пр. Луніна та вул. Гагаріна, перехрестя пр. Нахімова та вул. Апатова (п.1.1 Договору, Додаток №1).

Договір вступає в силу з моменту його укладення сторонами.(п. 5.1 Договору). Договір діє протягом строку на який видано відповідний дозвіл , але не більше 5 (пяти) років, ( п.5.3, 5.4 Договору).

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України „Про рекламу" порядок розміщення зовнішньої реклами визначається Кабінетом Міністрів України. Пунктом 32 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених Постановою КМУ від 29 грудня 2003р. N 2067, передбачено, що плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування, а місцем, що перебуває у державній або приватній власності, - на договірних засадах з його власником або уповноваженим ним органом (особою).

Статтею 16 зазначеного Закону також встановлено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 2067 від 29.12.03, встановлено, що зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами міських рад відповідно до цих Правил.

Згідно п. 2 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003р. № 2067 місце розташування рекламного засобу - площа зовнішньої поверхні будинку, споруди, елемента вуличного обладнання або відведеної території на відкритій місцевості у межах населеного пункту, що надаються розповсюджувачу зовнішньої реклами в тимчасове користування власником або уповноваженим ним органом (особою).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 ст.9 ЦК України встановлено, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Відповідно до вимог передбачених статтею 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Частиною пятою статті 762 Цивільного кодексу України встановлено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п.3.5 Договору, за користування місцями розташування рекламних засобів наданими в користування Розповсюджувач вносить Виконкому плату за тимчасове користування місцями розміщення рекламних засобів, розрахунок, щодо яких здійснюється на підставі розрахунку ОСОБА_1 комітету Маріупольської міської ради та порядку використання орендної плати за користування майном територіальної громади м. Маріуполь, що затверджена рішенням виконкому міської ради від 20.020.2013 р. №77 (далі - рішення), місячний розмір якої, згідно розрахунку орендної плати, що є невідємною частиною цього договору (п.3.3, додаток №1 Договору), на дату підписання договору, становить 4160,94 грн. (п.3.2 Договору).

Плата вноситься Розповсюджувачем щомісячно авансово до 10 числа місяця, що передує місяцю за який здійснюється плата (п. 3.5 Договору). Відповідно до п. 3.7 Договору плата за тимчасове користування місцями розміщення рекламних засобів перераховується Розповсюджувачем до міського бюджету м. Маріуполя на їхній розрахунковий рахунок.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати орендної плати з боку відповідача станом на 10.12.2015 року виник борг у сумі 71272,51 грн. , що є істотним порушенням, розділу 3 Договору.

У п. 1,3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання,, якщо це встановлено договором або законом .

Будь-яких документів у підтвердження відсутності заборгованості відповідачем надано не було.

Відповідно до вимог ст.509 Цивільного кодексу України та ст.173 Господарського кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Частиною першою статті 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач не надав суду доказів перерахування боргу у сумі 71 272,51 грн., в звязку з чим господарський суд робить висновок, що борг не погашений до теперішнього часу.

Згідно приписів ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України).

Статтею 36 ГПК України встановлено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до вимог передбачених ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати підлягають стягненню в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.9, 11-16, 202, 509, 530, 546, 549, 550, 598, 599, 610, 611, 612, 625, 626, 629, 632, 759 Цивільного кодексу України, ст.ст. 20, 67, 173, 174, 193, 216-218, 230, 285 Господарського кодексу України та керуючись ст.ст.1, 2, 4-2, 4-3, 4-6, 12, 15, 20, 22, 28, 32-34, 36, 43, 49, 77, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 комітету Маріупольської міської ради м. Маріуполь, до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Містраль плюс» м. Маріуполь про стягнення заборгованості з внесення плати за тимчасове користування місцями для розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами у розмірі 71 272,51 грн. задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Містраль плюс», (87500, м. Маріуполь, вул. Апатова, 121, прим. 41, ) на користь ОСОБА_1 комітету Маріупольської міської ради (87500, м. Маріуполь, пр. Мира, 70, , міський бюджет м. Маріуполя, р/р 0051 у банку ГУ ДКУ у Донецькій області, МФО 834016, код платежу 24060300), заборгованість у розмірі 71 272,51 грн., судові витрати у розмірі 1218,00 грн.

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (складання).

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в судовому засіданні 17.03.2016 р.

Повне рішення складено 22.03.2016 р.

Суддя М.Ю. Мальцев

Надруковано 3 примірника:

1 позивачу;

1- відповідачу;

1- у справу