УХВАЛА

17.03.2016Справа № 10/95

За скаргоюДержавного підприємства «Укртранснафтопродукт»
на діїДержавної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві
у справі №10/95
за позовомПублічного акціонерного товариства «Укртранснафта»
доДержавного підприємства «Укртранснафтопродукт»
простягнення заборгованості та штрафних санкцій
Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:
від позивача:Шевцова Т.М. (дов. №220 від 22.12.2015);
від відповідача (скаржника):Пясецький Д.В. (дов. №01/1051 від 07.12.2015);
від ВДВС: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укртранснафта» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Укртранснафтопродукт» про стягнення заборгованості та штрафних санкцій.

Рішенням господарського суду міста Києва від 28.04.2011 частково задоволені позовні вимоги та стягнуто з Державного підприємства «Укртранснафтопродукт» на користь Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» 2000000,00 грн. основного боргу, 45013,70 грн. пені, 20000,00 грн. інфляційних втрат, 8812,33 грн. - 3% річних, 20737,27 грн. державного мита та 221,84 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

16.05.2011 на виконання рішення господарського суду міста Києва від 28.04.2011 видано відповідний наказ.

18.01.2016 Державне підприємство «Укртранснафтопродукт» звернулось до господарського суду міста Києва зі скаргою на дії Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, відповідно до якої просить:

- зупинити стягнення на підставі наказу господарського суду міста Києва від 16.05.2011 у справі №10/95 до розгляду скарги;

- визнати неправомірними дії Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови від 12.11.2015 про відкриття виконавчого провадження ВП №49308008;

- визнати неправомірними дії Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови від 16.12.2015 у ВП №49308008 про арешт коштів боржника;

- визнати неправомірними дії Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови від 16.12.2015 у ВП №49308008 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- скасувати постанову старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Полісмака Олександра Олександровича від 12.11.2015 про відкриття виконавчого провадження № 49308008;

- скасувати постанову старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Полісмака Олександра Олександровича від 16.12.2015 у ВП № 49308008 про арешт коштів боржника;

- скасувати постанову старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Полісмака Олександра Олександровича від 16.12.2015 у ВП №49308008 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- зняти арешт з грошових коштів ДП «Укртранснафтопродукт»;

- зняти арешт з усього майна ДП «Укртранснафтопродукт»;

- допустити негайне виконання рішення суду.

Скарга обґрунтована тим, що ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві при прийнятті постанови від 12.11.2015 у ВП №49308008 про відкриття виконавчого провадження, перевищив повноваження, визначені Законом України «Про виконавче провадження», оскільки дублікат наказу господарського суду міста Києва від 16.05.2011 пред'явлено до примусового виконання після закінчення строку визначеного ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки питання щодо поновлення строку для пред'явлення наказу до виконання господарським судом м. Києва в межах розгляду заяви про видачу дублікату наказу від 16.05.2011 не розглядалось.

Також скаржник зазначає, що державним виконавцем було накладено арешт на кошти боржника на загальну суму 4189570,28 грн., що значно перевищує межі загальної суми стягнення, що є порушенням п. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, скаржник вказує на те, що державним виконавцем було накладено арешт на рахунки ДП «Укртранснафтопродукт», які призначені для виплати заробітної плати та обліку коштів соціального страхування в національній валюті, що на думку скаржника не відповідає приписам Конституції України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Кодексу законів про працю України.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва №04-23/74 від 18.01.2016 у зв'язку із припиненням повноважень щодо здійснення правосуддя у судді Коткова О.В. проведено повторний автоматичний розподіл скарги, за результатами якого скаргу у справі №10/95 передано на розгляд судді Демидову В.О.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.01.2016 суддею Демидовим В.О. відновлено Державному підприємству «Укртранснафтопродукт» строк для подання скарги на дії Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві у справі №10/95 та прийнято скаргу до розгляду. Розгляд скарги призначено на 23.02.2016.

11.02.2016 позивачем через загальний відділ суду було подано заперечення на скаргу Державного підприємства «Укртранснафтопродукт», відповідно до змісту якого позивач просить відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.02.2016 розгляд скарги відкладено на 10.03.2016.

10.03.2016 скаржником через загальний відділ суду було подано письмовий відзив на заперечення Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.03.2016 у зв'язку із необхідністю витребування додаткових доказів, розгляд скарги відкладено на 17.03.2016.

Представник позивача в судове засідання 17.03.2016 р. з'явився, надав усні пояснення по скарзі, відповідно до яких проти скарги заперечує та просить відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача (скаржника) в судове засідання 17.03.2016 з'явився, надав усні пояснення по скарзі, відповідно до яких скаргу підтримує та просить задовольнити її в повному обсязі.

Представник ВДВС, що належним чином повідомлене про час та місце розгляду скарги, в судове засідання 17.03.2016 не з'явився, вимог ухвал суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 2 ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги, скарга Державного підприємства «Укртранснафтопродукт» розглядається по суті в судовому засіданні 17.03.2016.

Розглянувши скаргу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, господарський суд міста Києва вважає, що дана скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

За приписами ч. 1 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 17 названого закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі по тексту - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Вимоги до виконавчого документа передбачені статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження".

Судом встановлено, що 24.10.2011 до відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 16.05.2011 у справі №10/95, в якій стягувач просив відділ Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві відкрити виконавче провадження за наказом та з метою забезпечення виконання рішення суду, накласти арешт на майно, кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах та які будуть виявлені державним виконавцем у порядку примусового викнання наказу від 16.05.2011 виданого на виконання рішення господарського суду міста Києва від 28.04.2011 у справі №10/95, у тому числі накласти арешт на п/р №5301 Банк «Фінанси та Кредит» МФО 300937.

27.10.2011 відділом Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову ВП №29421773 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва №10/95 від 16.05.2011.

27.06.2013 відділом Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову ВП №29421773 про закінчення виконавчого провадження, відповідно до якої наказ господарського суду міста Києва №10/95 від 16.05.2011 було направлено для виконання за місцем знаходження боржника.

11.09.2013 відділом Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову ВП №39735461 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва №10/95 від 16.05.2011.

21.11.2014 відділом Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлено оригінал наказу з матеріалами виконавчого провадження до Автозаводського відділу Державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції у Полтавській області.

Постановою Автозаводського відділу Державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції у Полтавській області від 19.12.2014 відмовлено у відкритті виконавчого провадження та повернуто вказаний наказ разом з матеріалами виконавчого провадження на доопрацювання до відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві.

Листом №417/12 від 13.05.2015 відділ Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві повідомило позивачу, що вказаний наказ від Автозаводського відділу Державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції у Полтавській області не надходив.

Листом №01-11-16049/1/15729 від 30.06.2015 Головне територіальне управління юстиції у Полтавській області повідомило позивачу, що згідно бази даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень виконавчий документ на виконанні у відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві не перебуває, а тому є підстави вважати, що його втрачено при пересиланні.

12.08.2015 Публічне акціонерне товариство «Укртранснафта» звернулось до господарського суду міста Києва із заявою №04-02/326/3591 від 12.08.2015 про видачу дублікату наказу господарського суду міста Києва від 16.05.2011 та виправлення помилки в наказі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.08.2015 заяву Публічного акціонерного товариства "Укртранснафта" про видачу дублікату та виправлення помилки в наказі господарського суду міста Києва від 16.05.2011 у справі №10/95 задоволено частково, видано дублікат наказу господарського суду міста Києва від 16.05.2011 у справі №10/95 про стягнення з Державного підприємства "Укртранснафтопродукт" (ідентифікаційний код: 34355770, адреса: 01032, м. Київ, вул. Комінтерна, 27, п/р № 5301 в Банк "Фінанси і Кредит", МФО 300937 або будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем) на користь Відкритого акціонерного товариства "Укртранснафта" (ідентифікаційний код: 31570412, адреса: 01133, м. Київ, Печерський район, вул. Кутузова, будинок, 18/7, р/р 0439 в Столичній філії ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 380269) грошові кошти: основного боргу - 2000000,00 грн. (два мільйони гривень 00 копійок), пені - 45013,70 грн. (сорок п'ять тисяч тринадцять гривень 70 копійок), втрат від інфляції - 20000,00 грн. (двадцять тисяч гривень 00 копійок), 3% річних - 8812,33 грн. (вісім тисяч вісімсот дванадцять гривень 33 копійки) та судові витрати: державного мита - 20737,27 грн. (двадцять тисяч сімсот тридцять сім гривень 27 копійок) та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу - 221,84 грн. (двісті двадцять одну гривню 84 копійки), а оригінал наказу господарського суду міста Києва від 16.05.2011 у справі 10/95 визнано таким, що втратив чинність. В іншій частині в задоволенні заяви відмовлено.

У відповідності до ст. ст. 19, 22, 25 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим Законом України "Про виконавче провадження", та пред'явлений на виконання до відділу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

23.10.2015 Публічне акціонерне товариство «Укртранснафта» звернулось до відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 16.05.2011 у справі №10/95, в якій стягувач просив відділ Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві відкрити виконавче провадження за наказом та накласти арешт на майно та кошти Державного підприємства "Укртранснафтопродукт" у межах стягнення суми та оголосити заборону на його відчуження.

12.11.2015 старшим державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Полісмаком О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №49308008 з виконання наказу господарського суду міста Києва №10/95 від 16.05.2011 та встановлено боржнику самостійно в семиденний строк з дня винесення постанови виконати вимоги виконавчого документа.

Як на підставу для скасування постанови старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Полісмака О.О., скаржник посилається на те, що наказ господарського суду міста Києва від 16.05.2011 було пред'явлено до примусового виконання після закінчення строку, визначеного ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 22 закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ може бути пред'явлено до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно зі ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються:

1) пред'явленням виконавчого документа до виконання;

2) частковим виконанням рішення боржником;

3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.08.2015 в межах розгляду заяви про видачу дублікату наказу було встановлено, що строк пред'явлення наказу від 16.05.2011 у справі №10/95 до виконання не закінчився, оскільки переривався пред'явленням виконавчого документа до виконання, і вказані обставини підтверджені матеріалами справи, з огляду на що твердження скаржника щодо закінчення строку пред'явлення наказу від 16.05.2011 у справі №10/95 до виконання суд визнає необґрунтованими.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №49308008 від 12.11.2015 у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», а тому підстави для визнання неправомірними дій Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови від 12.11.2015 про відкриття виконавчого провадження ВП №49308008 та скасування зазначеної постанови відсутні.

Далі, як встановлено судом, 16.12.2015 у зв'язку із невиконанням боржником рішення суду у строк встановлений для його добровільного виконання, старшим державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Полісмаком О.О. винесено постанову ВП №49308008 про арешт коштів боржника та постанову ВП №49308008 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у межах суми звернення стягнення 2094785,14 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно п. 1, 2, 4, 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Враховуючи викладене, а також те, що боржником наказ господарського суду міста Києва №10/95 від 16.05.2011 в добровільному порядку виконано не було, державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві постанову про арешт коштів боржника та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесено правомірно та з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин вимоги скаржника про визнання неправомірними дій Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови від 16.12.2015 у ВП №49308008 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та скасування вказаної постанови задоволенню не підлягають.

Крім того, 16.12.2015 відділом Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про арешт коштів боржника (ВП №49308008), що належать Державному підприємству "Укртранснафтопродукт" та знаходяться на рахунках в банківських установах.

Серед інших банківських рахунків, на які накладено арешт за спірною постановою державного виконавця, було арештовано кошти, які знаходяться на спеціальному рахунку, відкритому боржником у відповідності до ст. 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" для зарахування та виплати страхових коштів, на які згідно закону не може бути звернуто стягнення.

До рахунків на яких обліковуються кошти, на які згідно закону не може бути звернуто стягнення належать: спеціальні рахунки, що відкриті та призначені для надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності; спеціальні рахунки, що відкриті та призначені виключно для виплат компенсацій громадянам, потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до абз. 1 та 3 п. 1.8. глави 1 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки. До поточних рахунків також належать: рахунки за спеціальними режимами їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

В підтвердження належності спірного рахунку до категорії спеціальних, на яких обліковуються виключно кошти Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та інші соціальні виплати, скаржником надано відповідну довідку АБ «Укргазбанк» №15931/9889/2015 від 17.11.2015, згідно з якою п/р №2 відкрито для здійснення операцій згідно з вимогами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням".

Таким чином, судом встановлено, що п/р №2 відкритий скаржником в АБ «Укргазбанк» саме для обліку коштів соціального страхування в національній валюті відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням".

Отже, вказаний рахунок має спеціальний режим використання та є спеціалізованим, а саме є рахунком Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, на якому обліковуються кошти, які надійшли боржнику від Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності для виплати коштів працівникам відповідача.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» одним із напрямків спрямування коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням є виплата застрахованим особам допомоги по тимчасовій непрацездатності, вагітності та пологах.

Згідно з ч. 2 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок у відповідному органі Державного казначейства України, можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Оскаржуваною постановою відділом Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 16.12.2015 накладено арешт на поточний рахунок скаржника для соціальних виплат, з якого здійснюється виключно виплата коштів працівникам скаржника у випадку втрати ними працездатності і який, через наведені вище законодавчі обмеження, не може бути використаний скаржником для погашення заборгованості перед стягувачем.

За таких обставин дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про накладення арешту на кошти, які розміщенні на рахунку призначеному для соціальних виплат боржника (№2 в АТ «Укргазбанк») є неправомірними, а відтак постанова від 16.12.2015 в цій частині є протиправною та підлягає скасуванню.

При цьому скаржником не доведено, що рахунок №2 в АТ «Укргазбанк» призначений лише для виплати заробітної плати, оскільки згідно п. 1.1 Договору банківського рахунку №37/15 VIP від 30.06.2015 вказаний рахунок призначений для зберігання грошових коштів (в національній валюті України, в іноземній), банківських металів та здійснення усіх видів операцій у відповідності з чинним законодавством України.

З огляду на викладене у суду відсутні підстави для скасування постанови відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ВП №49308008 від 16.12.2015 про арешт коштів боржника, в частині накладення арешту на кошти, що містяться на рахунку боржника №2 в АТ «Укргазбанк».

При цьому, накладення арешту на грошові кошти боржника, які обліковуються на інших рахунках, в частині стягнення боргу за наказом господарського суду міста Києва від 16.05.2011 №10/95 відбулося в межах наданих державному виконавцю згідно Закону України «Про виконавче провадження» повноважень, а тому підстави для скасування оспорюваної постави в іншій частині відсутні.

Твердження скаржника про те, що державним виконавцем було накладено арешт на кошти та майно боржника на загальну суму 4189570,28 грн., судом відхиляються, оскільки відповідно до змісту оскаржуваних постанов державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві арешт на майно та кошти боржника накладено в межах суми стягнення за наказом, а саме 2094785,14 грн.

Згідно з п. 9.13. Постанови Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Вимоги скаржника в частині зняття арешту з грошових коштів та усього майна не підлягають задоволенню, оскільки до повноважень господарського суду не входить знаття арешту, який був накладений державним виконавцем у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до п. 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що скарга Державного підприємства «Укртранснафтопродукт» на дії відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Державного підприємства «Укртранснафтопродукт» на дії відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Полісмака Олександра Олександровича про арешт коштів боржника ВП №49308008 від 16.12.2015 в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунку Державного підприємства «Укртранснафтопродукт» №2 в ПАТ АБ «Укргазбанк», код банку (МФО) 320478.

3. В іншій частині у задоволенні скарги відмовити повністю.

Суддя В.О. Демидов