номер провадження справи 2/9/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016 Справа № 908/279/16

Суддя Мойсеєнко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Любисток", м. Рівне;

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя;

про стягнення 12088,46 грн.

представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Любисток" з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення за поставку товарів заборгованості у розмірі 12088,46 грн., з яких: 11598,72 грн. - сума основного боргу, 143,00 грн. - 3% річних, 346,74 грн. - інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 04.12.2014р. між ТОВ «Торговий дім «Любисток» та ФОП ОСОБА_1 був укладений усний договір постачання продукції. Позивач на виконання усного договору поставив відповідачу товар і вважає, що факт укладення сторонами договору поставки відповідного товару в усній формі підтверджуються видатковими накладними № 1690 від 15.04.2015 р. на суму 7086,32 грн., №1737 від 20.04.2015 р. на суму 6727,20 грн., № 1760 від 21.04.2015 р. на суму 17623,00 грн., № 1811 від 24.04.2015 р. на суму 4885,94 грн., № 2091 від 18.05.2015 р. на суму 15099,25 грн., № 2694 від 25.06.2015 р. на суму 20544,30 грн., що долучені до матеріалів справи, у яких зазначено найменування, кількість та ціна одиниці товару. Прийнявши відповідний товар за накладною у відповідній кількості, по найменуванню та за вказаною ціною, відповідач тим самим висловив свою згоду на відповідні умови. На думку позивача, даний факт свідчить про те, що сторони договору досягли згоди щодо усіх його істотних умов. ФОП ОСОБА_1 на день подання позову здійснила часткову оплату поставлених товарів, та повернула товарів на загальну суму 60367,29 грн. В результаті за нею утворилась заборгованість у розмірі 11598,72 грн. за накладною № 2694 від 25.06.2015р. на суму 20544,30 грн., яка частково оплачена в розмірі 8945,58 грн. За прострочення сплати цієї заборгованості позивач нарахував 3% річних за період з 29.08.2015 р. по 25.01.2016 р. в сумі 143,00 грн. та інфляційні втрати за період з 29.08.2015р. по 31.12.2015 р. в сумі 346,74 грн.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 526, 530, 534, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 175, 193, 232, 610 Господарського кодексу України.

Ухвалою господарського суду від 03.02.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 2/9/16 та призначено розгляд справи на 18.02.2016р.

08.02.2016 р. та 10.03.2016 р. до господарського суду Запорізької області надійшли клопотання ТОВ «Торговий дім «Любисток» про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції. Ухвалами господарського суду від 09.02.2016 р. та 14.03.2016 р. у задоволенні вказаних клопотань було відмовлено.

15.02.2016 р. до господарського суду Запорізької області надійшла заява ТОВ «Торговий дім «Любисток» про виправлення описки в ухвалах від 03.02.2016 р. та 09.02.2016 р. при зазначенні прізвища фізичної особи-підприємця - відповідача, а саме: замість ОСОБА_1 вказати прізвище ОСОБА_1.

В судовому засіданні 18.02.2016 р. представники позивача і відповідача не з'явились, у зв'язку з чим фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася. 16.02.2016 р. до суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з відмовою у задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції та відсутності у позивача можливості забезпечити своєчасне подання додаткових доказів та оригіналів документі, що додані до позовної заяви в судове засідання, а також забезпечити явку представника.

Суд ухвалою від 18.02.2016 на підставі ст. 77 ГПК України відклав розгляд справи на 15.03.2016 р. та ухвалив виправити описку у вступних частинах та першому абзаці описової частини ухвал господарського суду Запорізької області від 03.02.2016 р. та від 09.02.2016 р. у справі № 908/279/16 при зазначенні прізвища фізичної особи-підприємця - відповідача, а саме: замість ОСОБА_1 вважати вірним прізвище ОСОБА_1.

10.03.2016 р. до господарського суду Запорізької області надійшла заява ТОВ «Торговий дім «Любисток» про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат до 429,15 грн., решта вимог залишилась без змін. Таким чином, позивач просить суд стягнути з ФОП ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 12170,87 грн., що складається з 11598,72 грн. - сума основного боргу; 143,00 грн. - 3 % річних; 429,15 грн. - інфляційні втрати.

Суд на підставі ст. 22 ГПК України прийняв заяву про збільшення розміру вимог до розгляду, у зв'язку з чим ціна позову склала 12170,87 грн.

В судове засідання 15.03.2016 р. представники сторін не з'явились, у зв'язку з чим фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася. Відповідач відзив на позовну заяву не надав, свого представника у судове засідання не направив, причин неявки не повідомив.

Відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи ухвалами суду від 03.02.2016 р., від 09.02.2016 р. та 18.02.2016 р., які надсилались на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (69120, АДРЕСА_1). Ухвали від 03.02.2016р. та від 09.02.2016 р. повернулись до суду з відміткою поштової установи «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

За таких обставин, враховуючи положення ст. 64 ГПК України, суд вважає відповідача таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Статтею 75 ГПК України передбачено, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті і розгляд справи можливий без присутності представників сторін.

В судовому засіданні 15.03.2016 р. судом прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Торговий дім «Любисток» поставив ФОП ОСОБА_1 товари на суму 71966,01 грн., що підтверджується:

- видатковою накладною № 1690 від 15.04.2015 р. на суму 7086,32 грн.;

- видатковою накладною № 1737 від 20.04.2015 р. на суму 6727,20 грн.;

- видатковою накладною № 1760 від 21.04.2015 р. на суму 17623,00 грн.;

- видатковою накладною № 1811 від 24.04.2015 р. на суму 4885,94 грн.;

- видатковою накладною № 2091 від 18.05.2015 р. на суму 15099,25 грн.;

- видатковою накладною № 2694 від 25.06.2015 р. на суму 20544,30 грн.

В справі містяться рахунки на оплату товарів, що були виставлені позивачем б/н від 06.08.2015 р. на суму 44210,00 грн. та рахунок б/н від 12.09.2015 р. на суму 16089,00 грн.

Судом встановлено, що товар був частково оплачений відповідачем, що підтверджується виписками по особовому рахунку ТОВ «Торговий дім «Любисток», згідно яких на користь позивача було здійснено оплати від 07.08.2015 р. у розмірі 44210,00 грн. на суму рахунку б/н від 06.08.2015 р. (арк. с. 26). та оплата від 21.10.2015 р. у розмірі 16089,00 грн. за товари на підставі рахунку б/н від 12.09.2015 р. (арк. с. 25).

Також відповідно до накладної на повернення від покупця № 661 від 14.07.2015 р. позивачу було повернено товар на суму 68,29 грн.

Всього на користь позивача здійснено оплат та повернуто товарів на суму 60367,29 грн.

21.08.2015 р. ТОВ «Торговий дім «Любисток» звернувся до відповідача із претензією-вимогою № 278 від 12.08.2015 р. про сплату залишку суми боргу у розмірі 27687,72 грн. протягом семи днів. Як вказує позивач, відповідач відповіді на претензію-вимогу не надав та суму боргу сплатив лише частково, у зв'язку з чим позивач звернувся до господарського суду Запорізької області.

Відповідно до вимог ст. 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Зокрема, у п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, є договори та інші правочини.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу України правочини між юридичними особами, а також між юридичними та фізичними особами належить вчиняти в письмовій формі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Фактичні правовідносини сторін справи свідчать, що позивач здійснив поставку товару на підставі видаткових накладних, які містять відомості про вид, кількість та ціну товару, а відповідач, у свою чергу, прийняв товар на таких умовах. Окрім цього, існування господарських правовідносини сторін підтверджується частковими оплатами, що були здійснені відповідачем та фактом повернення частини товару позивачу. Таким чином, сторони уклали окремі правочини, які за своїм змістом містять істотні умови договору купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 692 ЦК України передбачено обов'язок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, в даному випадку в силу вимог закону покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття.

Відповідач лише частково розрахувався за поставлений позивачем товар. У зв'язку з чим, враховуючи повернений товар, за ним утворилась заборгованість у розмірі 11598,72 грн.

На час розгляду справи судом доказів сплати заборгованості у розмірі 11598,72 грн. відповідачем суду не надано.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача 11598,72 грн. основного боргу за поставлений товар є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За прострочення оплати боргу позивач нарахував інфляційні втрати в сумі 429,15 грн. за період з вересня по грудень 2015 року та 3% річних у сумі 143,00 грн. за період з 29.08.2015 р. по 25.01.2016 р.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив розрахунок інфляційних втрат і визнав позовні вимоги про стягнення з відповідача 429,15 грн. інфляційних втрат обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Розрахунок 3% річних є невірним, оскільки позивачем здійснено розрахунок річних за весь період прострочення, виходячи з 365 днів у році, у той час як у 2016 році 366 днів. У зв'язку з цим суд здійснив їх перерахунок.

За розрахунком суду за період з 29.08.2015 р. по 25.01.2016 р. (150 днів) від суми боргу 11598,72 грн. 3% річних становлять 142,93 грн. У стягненні 3% річних в сумі 0,07 грн. суд відмовляє.

Таким чином позовні вимоги задоволені судом частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (69120, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Любисток" (33024, м. Рівне, вул. Соборна, буд. 444-А, ідентифікаційний код 33618885) 11598,72 грн. (одинадцять тисяч п'ятсот дев'яносто вісім грн. 72 коп.) основного боргу, 429,15 грн. (чотириста двадцять дев'ять грн. 15 коп.) інфляційних втрат, 142,93 грн. (сто сорок дві грн. 93 коп.) 3% річних та 1377,99 грн. (одна тисяча триста сімдесят сім грн. 99 коп.) витрат на сплату судового збору.

Видати наказ.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Суддя Т.В.Мойсеєнко

Рішення оформлено та підписано 17.03.2016р.

і набирає законної сили після закінчення

десятиденного строку з дня його підписання.