ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року Справа № 922/1848/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Добролюбової Т.В. (доповідач),
суддівГоголь Т.Г., Швеця В.О.
розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІМП-2001"
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 18.01.16
у справі №922/1848/15 Господарського суду Харківської області
за позовомХарківської міжрайонної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі: 1)Державної екологічної інспекції у Харківській області 2)Пісочинської селищної ради
доТовариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІМП-2001"
простягнення коштів
У судовому засіданні взяв участь представник прокуратури - Савицька О.В. - прок. ГПУ посв. №041103.

Представники від позивачів та відповідача у судове засідання не з'явились, належно повідомлені про час і місце розгляду скарги.

Харківською міжрайонною прокуратурою Харківської області у березні 2015 року заявлений позов в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області та Пісочинської селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп-2001" про стягнення шкоди, з урахуванням уточнень, у розмірі 85 089, 59 грн. Позовні вимоги мотивовані виявленим у ході перевірки порушенням вимог чинного природоохоронного законодавства, яке полягало у здійсненні відповідачем у період з 01.07.13 до 31.12.13 викидів забруднюючих речовин стаціонарними джерелами в атмосферне повітря без отримання відповідного дозволу, що є порушенням законодавства зокрема статті 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря". Позов обґрунтовано приписами статей 20, 47, 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", статей 10, 11, 33 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", статті 1166 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Харківської області від 13.10.15, ухваленим суддею Калантай М.В., у позові відмовлено через недоведеність позовних вимог. Зокрема судом ураховано наявність помилок під час здійснення розрахунку розміру відшкодування збитків та те, що за результатами комплексної судової інженерно-екологічної експертизи та судової економічної експертизи відповідно до висновку Харківського науково-дослідного інституту наукових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса від 28.08.15 №5714/8468 не можливо визначити розмір заподіяної навколишньому середовищу шкоди. Крім того суд не взяв до уваги уточнення розрахунку шкоди та виходив з заявленої суми у 85 126, 65 грн. Суд керувався приписами статей 22, 1166 Цивільного кодексу України, статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Харківський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: Могилєвкін Ю.О. - головуючий, Пушай В.І., Плужник О.В., перевірене рішення скасував, прийняв нове рішення, яким позов задовольнив. Апеляційна інстанція визнала правомірним уточнений розрахунок та доведеною заподіяну шкоду у розмірі 85 089, 59 грн, урахувавши, що відповідно до частини 5 статті 42, частини 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України та пункту 6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики визначення судової експертизи" від 23.03.12 №4, оцінюючи висновок експерта, господарський суд повинен виходити з того, що цей висновок не має заздалегідь встановленої сили і переваг щодо інших доказів. Суд керувався приписами статей 10, 11, 33 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", пунктів 1.4, 2.1.2, 2.2, 2.7, 2.7.1, 3.6, 3.11 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛІМП-2001" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою у якій просить постанову апеляційної інстанції скасувати, залишивши в силі рішення місцевого господарського суду. Скаржник посилається на порушення апеляційним судом статей 32-34, 43 Господарського процесуального кодексу України, зокрема у частині оцінки результатів комплексної судової інженерно-екологічної експертизи та судової економічної експертизи. Зокрема Товариство зазначає, що судом не наведено висновків, з яких суд відхилив доводи відповідача про неправильний розрахунок шкоди з порушенням Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Від Харківської міжрайонної прокуратури Харківської області, Державної екологічної інспекції у Харківській області, Пісочинської селищної ради відзивів на касаційну скаргу судом не отримано.

Вищий господарський суд України, заслухавши доповідь судді Добролюбової Т.В., та заперечення на касаційну скаргу представника прокуратури, перевіривши доводи касаційної скарги і правильність застосування апеляційним судом приписів чинного законодавства відзначає таке.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи установлено, що Державною екологічною інспекцією у Харківській області на підставі наказу від 16.01.14 №81/01-03 та направлення на проведення планового заходу від 16.01.14, проведено планову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІМП-2001" щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства України. За результатами перевірки виявлено порушення відповідачем вимог чинного природоохоронного законодавства, яке полягало у здійсненні останнім у період з 01.07.13 до 31.12.13 викидів забруднюючих речовин стаціонарними джерелами в атмосферне повітря без отримання відповідного дозволу, що є порушенням статті 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря". Вказане порушення відображено в акті перевірки від 29.01.14 №81/01-03/07-09, з яким ознайомлено директора відповідача. З метою усунення порушень, виявлених під час проведення планової перевірки, Державною екологічною інспекцією у Харківській області винесено припис від 29.01.14 №07-25/14, згідно з пунктом 3 якого керівника відповідача зобов'язано отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Також, у зв'язку із виявленими порушенням та урахувавши надані відповідачем дані, Державною екологічною інспекцією у Харківській області розраховано суму шкоди та складено претензію від 20.02.14 №52 щодо добровільного відшкодування шкоди заподіяної державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря у розмірі 85 126,65 грн. Розмір шкоди розраховано Інспекцією відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього середовища України від 10.12.08 №639, зареєстрованим Мін'юстом України 21.01.09 за №48/16064. Як установлено апеляційним судом відповідачем усунуто виявлене порушення 06.08.14 шляхом отримання дозволу №-1281 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються, зокрема Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", Законом України "Про охорону атмосферного повітря", Законом України "Про відходи", Законом України "Про охорону земель", а також іншим спеціальним законодавством. За приписами статті 10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" підприємства, установи, організації та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані, зокрема, здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо. Відповідно до частини 5 статті 11 цього Закону викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, який видається територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів за погодженням із територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров'я. Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди. Частиною 4 статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, за приписами частини 1 статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від плати за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів. Згідно зі статтею 33 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" особи, винні у перевищенні нормативів допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел в атмосферне повітря та нормативів гранично допустимого впливу фізичних та біологічних факторів стаціонарних джерел, несуть відповідальність згідно з законом. Згідно з пунктом 2.1.2 "Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря" наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря вважаються: викиди забруднюючих речовин, на які відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, включаючи окремі забруднюючі речовини, викиди яких підлягають регулюванню відповідно до законодавства. Так, згідно з пунктом 2.2 цієї Методики факт наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря установлюється державними інспекторами при проведенні перевірки суб'єктів господарювання інструментально-лабораторними методами контролю та розрахунковими методами. Пунктами 2.7., 2.7.1 зазначеної Методики унормовано, що розрахункові методи визначення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та об'ємної витрати газопилового потоку застосовуються у випадках: викиду забруднюючих речовин від джерел викидів, які здійснюються без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб'єктів господарювання. Відповідно до пункту 1.4 зазначеної Методики вона поширюється на державних інспекторів України з охорони навколишнього природного середовища та державних інспекторів з охорони навколишнього природного середовища відповідних територій при розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що виявлені за результатами державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання вимог природоохоронного законодавства. Згідно з пунктом 3.6 Методики розрахунок маси наднормативного викиду забруднюючої речовини в атмосферне повітря від джерела викиду, який здійснюється без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, здійснюється за параметрами джерела викиду (джерела утворення), зафіксованими у відповідній документації суб'єкта господарювання (матеріали інвентаризації стаціонарних джерел викидів, технологічні регламенти виробництва, режимні карти роботи паливовикористовувального обладнання, питомі викиди (показники емісії), дані державних і статистичних спостережень з охорони атмосферного повітря за формою №2-ТП (повітря), або згідно з методиками для розрахунків маси викидів забруднюючих речовин за час роботи джерела без дозволу на викиди. Апеляційним судом установлено, що у період з 01.07.13 до 31.12.13 відповідач здійснював викиди забруднюючих речовин стаціонарними джерелами в атмосферне повітря без отримання відповідного дозволу. Установлено судом і те, що Інспекцією усунуто недоліки в розрахунку заподіяної відповідачем шкоди та уточнено її розмір у сумі 85 089,59 грн. При цьому, як установив суд, Держекоінспекція здійснила розрахунок розміру маси наднормативного викиду забруднюючої речовини в атмосферне повітря від джерела викиду, який здійснювався без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами на підставі показника "питомі викиди", встановлені у графах 11-12 таблиці 2.4 Звіту з інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин на проммайданчику Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп-2001". Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. При цьому, юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, при вирішенні даного спору на позивача покладається обов'язок довести розмір шкоди, завданої протиправною поведінкою, факт порушення відповідачем законодавства та причинний зв'язок між цим порушенням і завданою шкодою навколишньому середовищу. Відповідач, в свою чергу, для звільнення від відповідальності має довести відсутність своєї вини. За приписами статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Згідно зі статтею 34 цього ж Кодексу господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Дослідивши усі обставини справи та надавши оцінку зібраним у справі доказам, суд апеляційної інстанції установив факт порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства, що виявився у забрудненні атмосферного повітря без отримання відповідного дозволу, що підтверджено актом перевірки від 29.01.14 №81/01-03/07-09. Установлено судом і наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, зокрема: протиправної поведінки відповідача, яка виявилась у здійсненні викидів без дозволу; безпосереднього причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою відповідача, адже шкода виступає об'єктивним наслідком поведінки відповідача через недотримання природоохоронного законодавства в період з 01.07.13 до 31.12.13; самої шкоди; не доведено відповідачем і відсутності його вини, а навпаки вина полягає у забрудненні атмосферного повітря шкідливими речовинами стаціонарних джерел. При цьому, апеляційна інстанція дослідила уточнений Держекоінспекцією розрахунок шкоди та визнала його таким, що здійснений у відповідності до вимог Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря. При цьому суд визнає, що апеляційна інстанція вірно не урахувала висновок експерта, оскільки його висновок про неможливість визначення розміру шкоди експертом не є підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування шкоди, завданої навколишньому середовищу неправомірними діями відповідача. Інших обгрунтований розмір збитків відповідачем не наданий. Підставою відмови у даному позові може бути тільки доведеність відповідачем відсутності його вини у спричиненій шкоді. Відповідно до законодавства, що регулює дані правовідносини, підприємства та організації, несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок забруднення навколишнього середовища, зокрема шляхом викидів забруднюючих речовин у атмосферне повітря без відповідного на те дозволу, і відшкодовують її. З огляду на те, що апеляційний суд установив факт порушення відповідачем вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, як і наявність усіх складових цивільного правопорушення, висновок суду про задоволення позовних вимог визнається правомірним. Відтак доводи, викладені в касаційній скарзі не можуть бути підставою для скасування постанови у справі, оскільки не спростовують установлених апеляційним судом обставин справи та ґрунтуються на переоцінці доказів. Відтак, підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції та задоволення касаційної скарги не вбачається. Витрати зі сплати судового збору за розгляд касаційної скарги покладаються на скаржника.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.01.16 у справі №922/1848/15 залишити без змін.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІМП-2001" залишити без задоволення.

Головуючий суддя Т.Добролюбова

Судді Т.Гоголь

В.Швець