ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.03.16р. Справа № 904/33/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "УКРСИББАНК", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМІЗОЛ", м. Дніпропетровськ

про стягнення 28 073,79 грн.

За зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМІЗОЛ", м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "УКРСИББАНК", м. Харків

про визнання угоди недійсною

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача (за первісним позовом): ОСОБА_1- представник (дов. № 30-2/44632 від 10.01.2015)

від відповідача (за первісним позовом): ОСОБА_2- представник (дов. б/№ від 01.02.2016)

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "УКРСИББАНК" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМІЗОЛ" про стягнення заборгованості у розмірі 28 073,79 грн. за договором-анкетою № 1 від 06.08.2014, з яких заборгованість по кредиту за період з 25.02.2015 по 28.12.2015 у розмірі 15 341,97 грн., заборгованість по процентам за період з 27.02.2015 по 30.11.2015 у розмірі 7 457,01 грн., пеня за прострочення сплати кредиту за період з 28.06.2015 по 28.12.2015 у розмірі 3 930,91 грн. та пеня за прострочення сплати процентів за період з 28.06.2015 по 28.12.2015 у розмірі 1 343,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором-анкетою № 1 від 06.08.2014, в частині повного та своєчасного повернення кредиту.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.01.2016 порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 25.01.2016.

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з 25.01.2016 на 08.02.2016.

05.02.2016 року через канцелярію суду представник відповідача подав зустрічний позов до Публічного акціонерного товариства "УКРСИББАНК", в якому просить визнати недійсною Індивідуальну угоду про надання овердрафту № 198/981/14 від 28.11.2014 до договору-анкети № 1 від 06.08.2014.

Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що 28.11.2014 між позивачем (зустрічним позовом) та відповідачем (за зустрічним позовом) було укладено індивідуальну угоду про надання овердрафту № 198/981/14 в рамках договору-анкети відкриття та обслуговування банківського рахунку № 1 від 06.08.2014.

Позивач (за зустрічним позовом) зазначає, що він не зміг ознайомитись з Правилами, які є частиною угоди, на сайті www.my.ukrsibbank.com. Знайти газету "Голос України" № 99 (4849) від 02.06.2010 позивачу (за зустрічним позовом) також не вдалося. У зв'язку з чим, позивач (за зустрічним позовом) вважає, що його було умисно введено в оману відповідачем (за зустрічним позовом) щодо обставин, які мають істотне значення, тому відповідно до ст. 230 Цивільного кодексу України індивідуальна угода про надання овердрафту № 198/981/14 підлягає визнанню недійсною.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2016 прийнято зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМІЗОЛ" до Публічного акціонерного товариства "УКРСИББАНК" про визнання Індивідуальної угоди про надання овердрафту № 198/981/14 від 28.11.2014 недійсною до спільного розгляду з первісним позовом.

08.02.2016 у судовому засіданні було оголошено перерву на 22.02.2016.

16.02.2016 представник відповідача (за зустрічним позовом) подав відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні зустрічного позову у повному обсязі, у зв'язку з тим, що Правила є загальнодоступними, оскільки вони розміщені на сайті банку та надруковані у газеті "Голос України".

Крім того, відповідно до пункту 1.1 угоди, підписуючи цю індивідуальну угоду, клієнт засвідчує, що він ознайомлений та погоджується з пропозицією банку надати клієнту комплекс послуг на умовах, встановлених Правилами. Підписи сторін під цією індивідуальною угодою вважаються одночасно підписами сторін під правилами, при цьому після підписання цієї індивідуальної угоди сторонами Правила стають невід'ємною частиною договору та не підлягають додатковому підписанню сторонами.

Таким чином, в день укладення договору овердрафту сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору.

22.02.2016 представник відповідача (за первісним позовом) подав відзив на позов, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі у зв'язку з тим, що його було умисно введено в оману щодо обставин, які мають істотне значення.

22.02.2016 у судовому засіданні оголошено перерву на 09.03.2016.

09.03.2016 представник відповідача (за первісним позовом) подав клопотання про призначення колегіального розгляду справи. Клопотання обґрунтовано тим, що дана справа є досить складною і задля правильного її вирішення необхідно створити судову колегію.

Відповідно до частини 1 статті 46 Господарського процесуального кодексу України, справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача (за первісним позовом) в частині розгляду справи колегіально, оскільки справа не є складною для суду у розумінні статті 46 Господарського процесуального кодексу України, що потребує колегіального розгляду справи у складі трьох суддів.

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 09.03.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач (за зустрічним позовом) просить суд визнати недійсним індивідуальну угоду про надання овердрафту № 198/981/14 від 28.11.2014 в рамках договору-анкети відкриття та обслуговування банківського рахунку № 1 від 06.08.2014, посилаючись на ст. 230 Цивільного кодексу України та зазначає, що його було умисно введено в оману щодо обставин, які мають істотне значення.

Водночас, позивач (за первісним позовом) ґрунтує свої вимоги на цієї угоді, тому суд перш за все повинен встановити чи відповідає спірна угода вимогам чинного законодавства та чи підлягає задоволенню зустрічний позов.

06.08.2014 між Публічним акціонерним товариством "УКРСИББАНК" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМІЗОЛ" (клієнт) було укладено договір-анкету відкриття та обслуговування рахунку (з Правилами) № 1 (а.с.9).

28.11.2014 між Публічним акціонерним товариством "УКРСИББАНК" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМІЗОЛ" (клієнт) було укладено індивідуальну угоду про надання овердрафту № 198/981/14 в рамках договору-анкети відкриття та обслуговування банківського рахунку № 1 від 06.08.2014 (а.с.11).

Пунктом 1.1 угоди передбачено, що підписуючи цю індивідуальну угоду, клієнт засвідчує, що він ознайомлений та погоджується з пропозицією банку надати клієнту комплекс послуг на умовах, встановлених Правилами. Підписи сторін під цією індивідуальною угодою вважаються одночасно підписами сторін під Правилами, при цьому після підписання цієї індивідуальної угоди сторонами Правила стають невід'ємною частиною договору та не підлягають додатковому підписанню сторонами.

Відповідно до угоди, під терміном "Правила" розуміються - Правила (договірні умови) відкриття та обслуговування банківського рахунку суб'єктів господарювання, відокремлених підрозділів юридичних осіб, самозайнятих осіб, представництв - клієнтів АТ "Укрсиббанк", затверджені згідно з внутрішніми процедурами банку, розміщеними для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com та опублікованими у газеті "Голос України" № 99 (4849) від 02.06.2010 або в іншому офіційному друкованому виданні та/або на інформаційних стенах у приміщеннях установ банку, які є невід'ємною частиною цієї індивідуальної угоди та договору.

Згідно з частиною1 статті 230 Цивільного кодексу України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Позивач (за зустрічним позовом) жодних доказів на підтвердження обставин, викладених у зустрічній позовній заяві не надав, зокрема, не довів, що відповідач (за зустрічним позовом) діяв навмисно, приховував від позивача (за зустрічним позовом) певну інформацію. Доказами, також, не підтверджено, зокрема, намагання позивача (за зустрічним позовом) з одного боку з'ясувати незрозумілі йому умови, та намагання відповідача (за зустрічним позовом) з іншого боку приховати таку інформацію, або надати неправдиву, недостовірну інформацію тощо. Той факт, що позивач (за зустрічним позовом) не зміг знайти примірник газети "Голос України" № 99 (4849) від 02.06.2010 не свідчить про те, що відповідач (за зустрічним позовом) намагався приховати від позивача (за зустрічним позовом) певну інформацію.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З індивідуальної угоди вбачається, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов.

Відповідно частини 2 статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що зустрічна позовна вимога про визнання недійсною Індивідуальну угоду про надання овердрафту № 198/981/14 від 28.11.2014 до договору-анкети № 1 від 06.08.2014 є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Стосовно первісного позову суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось, 28.11.2014 між Публічним акціонерним товариством "УКРСИББАНК" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМІЗОЛ" (клієнт) було укладено індивідуальну угоду про надання овердрафту № 198/981/14 в рамках договору-анкети відкриття та обслуговування банківського рахунку № 1 від 06.08.2014.

Відповідно до п. 1.2 угоди, банк встановлює клієнту овердрафт на поточному рахунку клієнта № 1800, що відкритий у банку, код банку 351005, а клієнт зобовязується повертати використану суму овердрафту, сплачувати проценти, комісії та інші платежі за наданим овердрафтом в порядку, розмірі та строки, визначені цією Індивідуальною угодою та Правилами. Цільове призначення овердрафту для ведення поточної господарської діяльності Клієнта відповідно до законодавства України.

Ліміт овердрафту тлумачиться як ліміт кредитування, що встановлюється у вигляді відновлювальної кредитної лінії, яка передбачає надання кредитних коштів клієнту в рамках ліміту овердрафту траншами. Видача траншів може ініціюватися клієнтом шляхом подання до банку розрахункових документів на перерахування коштів, надання доручень банку на списання кредитних коштів з рахунку клієнта. При дебетуванні Банком рахунку клієнта за відсутності або недостатності на ньому грошових коштів утворюється дебетове сальдо, при цьому вважається, що Банк надав клієнту кредит на відповідну суму від дня та часу здійснення цього платежу. Загальна сума заборгованості за овердрафтом не повинна перевищувати встановленого банком ліміту овердрафту (п.3.1 Правил).

Згідно з пунктом 1.3 угоди, ліміт овердрафту встановлюється у розмірі 19 839,12 грн.

На виконання умов угоди, позивач надав відповідачу грошові кошти, що підтверджується банківськими виписками (а.с.30-38).

Відповідно до пункту 1.5 угоди, процентна ставка за договором є фіксованою.

За час фактичного користування овердрафтом клієнт сплачує проценти:

- з 28.11.2014 по 28.12.2014 клієнт сплачує банку проценти у розмірі 0,01% річних, якщо не встановлена інша ставка згідно з умовами цієї Індивідуальної угоди та/або Правил;

- починаючи з 29.12.2014, клієнт сплачує банку проценти у розмірі 30% річних, якщо не встановлена інша ставка згідно з умовами цієї Індивідуальної угоди та/або Правил.

За користування овердрафтом понад встановлений термін, встановлюється процентна ставка в подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми заборгованості на дату виникнення такого прострочення (пп. 3.3.1. Правил).

Пунктом 1.4 угоди встановлено, що строк користування овердрафтом з 28.11.2014 (дата початку строку овердрафту) до 29.05.2015 (дата закінчення строку овердрафту). При цьому Клієнт має можливість отримання овердрафту, починаючи із дати початку строку овердрафту до дати, що передує даті закінчення строку овердрафту (включно).

Згідно з пунктом 3.9 Правил, заборгованість за овердрафтом повинна бути погашена клієнтом протягом 30 календарних днів з дня отримання овердрафту, а у випадку закінчення строку овердрафту - в останній робочий день, що передує дню закінчення строку овердрафту. Овердрафт вважається погашеним:

- якщо сума надходжень на рахунок протягом 30 календарних днів від дня надання овердрафту, була не менш ніж дебетовий залишок коштів на кінець останнього дня, що передує 30-ти денному періоду,

- якщо на кінець останнього робочого дня, що передує дню закінчення строку овердрафту або при настанні терміну погашення овердрафта, згідно з вимогами договору, відсутній дебетовий залишок за рахунком клієнта.

Відповідач зобов'язаний використовувати овердрафт на зазначені в договорі цілі і забезпечити повернення отриманого овердрафту, сплатити плату за овердрафт, штрафні санкції та інші платежі у терміни, встановлені договором та Правилами ( п. 4.4.18 Правил).

Відповідачем (за первісним позовом) суму заборгованості по кредиту у розмірі 15 341,97 грн. та заборгованості по процентам у розмірі 7 457,01 грн. не оплачено, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 3.9 Правил, строк повернення кредиту є таким, що настав.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача (за первісним позовом) щодо стягнення з відповідача (за первісним позовом) заборгованості по кредиту у розмірі 15 341,97 грн. та заборгованості по процентам у розмірі 7 457,01 грн. підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник має передати кредиторові у випадку порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 8.5. Правил, за порушення клієнтом термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених Правилами та/або Договором, зокрема, термінів повернення овердрафту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від клієнта додатково сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, що розраховується за методом «факт/365».

У звязку з тим, що відповідач (за первісним позовом) прострочив виконання грошового зобовязання, позивачем (за первісним позовом) нараховано пеню за прострочення сплати кредиту за період з 28.06.2015 по 28.12.2015 у розмірі 3 930,91 грн. та пеню за прострочення сплати процентів за період з 28.06.2015 по 28.12.2015 у розмірі 1 343,90 грн.

Перевіривши розрахунок позивача (а.с.28-19), судом встановлено, що вимоги позивача (за первісним позовом) щодо стягнення з відповідача (за первісним позовом) пені за прострочення сплати кредиту у розмірі 3 930,91 грн. та пені за прострочення сплати процентів у розмірі 1 343,90 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, при задоволені первісного позову судові витрати у справі покладаються на відповідача за первісним позовом.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, при відмові в зустрічному позові судові витрати покладаються на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82 85, 115 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМІЗОЛ" (49000, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код 37375496) на користь Публічного акціонерного товариства "УКРСИББАНК" (61001, м. Харків, пр. Московський, 60; ідентифікаційний код 09807750) - заборгованість по кредиту у розмірі 15 341,97 грн., заборгованість по процентам у розмірі 7 457,01 грн., пеню за прострочення сплати кредиту у розмірі 3 930,91 грн., пеню за прострочення сплати процентів у розмірі 1 343,90 грн., судовий збір у розмірі 1 218,00 грн. судовий збір, про що видати наказ.

У задоволенні зустрічного позову відмовити у повному обсязі.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 14.03.2016.

Суддя ОСОБА_3