ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року Справа № 922/5747/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коробенка Г.П.,- головуючого (доповідач),
Кравчука Г.А., Мачульського Г.М.
розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз"
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 26.01.2016
у справі№922/5747/15 Господарського суду Харківської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Пожежно-технічне підприємство "Брандмайстер"
доПублічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз"
простягнення коштів у сумі 98 556,92 грн.
за участю представників:

позивача: Завойко Д.І. (представник за дов. від 06.05.2015 б/н),

відповідача: Крупко О.О. (представник за дов. від 18.09.2015 №2-219)

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Пожежно-технічне підприємство "Брандмайстер" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" борг в сумі 49996,80 грн., інфляційних втрат в сумі 44105,61 грн., 3% річних в сумі 4454,51 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач в порушення умов договору про закупівлю товарів № 111260958 від 28.12.2011 укладеного між сторонами, не виконав свого обов'язку щодо оплати за отриманий товар, з посиланням на положення ст. 525, 526, 530, 625, 629 ЦК України, ст. 193 ГК України.

Рішенням господарського суду Харківської області від 07.12.2015 у справі №922/5747/15, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 26.01.2016, позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 49996,80 грн., інфляційні втрати в сумі 38797,52 грн., 3% річних в сумі 4376,43 грн., судовий збір в сумі 1397,553 грн. В решті позовних вимог - відмовлено.

Судові рішення мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про закупівлю товарів з посиланням на норми права. Судами також відмовлено в задоволенні заяви відповідача про застосування строку позовної давності в зв'язку з безпідставністю.

Не погоджуючись з прийнятими рішенням та постановою у даній справі, ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати в частині задоволення позову та в цій частині прийняти нове рішення, яким відмовити повністю в задоволенні позовних вимог, мотивуючи касаційну скаргу доводами про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема як зазначає скаржник: акт звірки розрахунків, на які посилається позивач в обгрунтування тверджень щодо переривання строку позовної давності, та в яких відсутні підписи уповноважених на здійснення правочинів від імені підприємства осіб (керівників підприємств, довірених представників тощо), не є доказами у даній справі.

У запереченні на касаційну скаргу ТОВ "Пожежно-технічне підприємство "Брандмайстер" просить залишити оскаржувані судові акти без змін.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити, враховуючи наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 28.12.2011 між ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України", правонаступником якої є ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (покупець) та ТОВ "ПТП "Брандмайстер" (постачальник) укладено договір про закупівлю товарів № 111260958, згідно п. 1.1 якого постачальник зобов'язався передати у власність покупця рукава пожежні (надалі - Товар), а покупець зобов'язався прийняти і оплатити даний товар (далі - Договір).

Згідно п.3.1. Договору ціна Договору становить 49996,80 грн., в тому числі ПДВ 8332,80 грн..

Відповідно до п. 4.2 Договору форма розрахунку - поетапно по факту поставки товару протягом 60 календарних днів з моменту поставки товару після підписання документів, які підтверджують факт поставки товару (видаткові та податкові накладні, акт приймання товару за кількістю та якістю).

Строк поставки товару з дати укладання - по 25.06.2012 (п. 5.1 Договору).

За умовами договору поставка товару здійснюється згідно заявки покупця.

На виконання умов договору в січні 2012 року ТОВ "ПТП "Брандмайстер" поставило, а покупець прийняв обумовлений договором товар на загальну суму 49 996,80 грн., в тому числі ПДВ 8 332,80 грн., що підтверджується видатковою накладною № БР-0000001 від 20.01.2012 та довіреністю № 1122 від 20.01.2012, податковою накладною №17 від 20.01.2012.

Покупець зобов'язання щодо здійснення оплати за отриманий товар не виконав, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 49 996,80 грн.

З метою вирішення питання погашення виниклої заборгованості постачальник 20.06.2015 звернувся до покупця з вимогою про платіж з досудовим попередженням, в якій зазначається про необхідність невідкладно протягом 3 днів з дня отримання цієї вимоги, сплатити суму заборгованості.

Покупець відповіді не надав, оплату за поставлений товар не здійснив, що стало підставою для звернення ТОВ "ПТП "Брандмайстер" з зазначеним позовом до господарського суду Харківської області.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 663 ЦК України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи зазначені обставини справи та норми права, висновок господарського суду першої та апеляційної інстанції про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 49996,80 грн., 3% річних за період з 31.10.2012 по 30.09.2015 - в сумі 4376,43 грн., та інфляційних втрат за період з жовтня 2012 року по вересень 2015 року - в сумі 38797,52 грн., колегія суддів визнає правомірним та обгрунтованим.

При цьому, відповідачем заявлялася заява про застосування строку позовної давності, в обґрунтування якої відповідач зазначив, що кінцевий строк оплати товару настав 20.03.2012, позивач був обізнаний про порушення його прав вже з 21.03.2012, тому перебіг позовної давності на пред'явлення вимоги щодо сплати заборгованості та звернення із відповідними вимогами до суду почався 21.03.2012 та сплив, відповідно 20.03.2015.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір.

Судом встановлено, що між сторонами складені акти звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2012 по 31.10.2012, в якому сторонами встановлено, що за спірним договором сальдо на кінець періоду на користь ТОВ "ПТП "Брандмайстер" становить 49996,80 грн., акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2012 по 30.06.2013, в якому сторонами встановлено, що за спірним договором сальдо на кінець періоду на користь ТОВ "ПТП "Брандмайстер" становить 49 996,80 грн..

Вказані документи підписані та скріплені печатками сторін за договором № 111260958 від 28.12.2011.

За таких обставин, як вірно зазначено судом, 31.10.2012 строк позовної давності щодо стягнення з відповідача заборгованості, яка становить предмет спору у даній справі, перервався та почав свій перебіг заново, тому позивач звернувся з позовом (21.10.2015) в межах трирічного строку позовної давності, з огляду на що висновок суду першої та апеляційної інстанції про відмову в задоволенні заяви відповідача про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, колегія суддів визнає правомірним.

Доводи відповідача про те, що акт звірки взаєморозрахунків, не є доказом у даній справі, обґрунтовано спростовано судом першої та апеляційної інстанції з посиланням на ч.4,7 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", та пункти 2.1, 2.5, 2.9 Посадової інструкції заступника головного бухгалтера Харківського ЛВУМГ, зі змісту яких вбачається наявність повноважень у заступника головного бухгалтера на підписання акту звірки взаєморозрахунків, який, до того ж засвідчено печаткою відповідача, якою також скріплено договір, заборгованість за яким становить предмет спору у даній справі.

Зважаючи на викладене, колегія не вбачає порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, котрі встановлюють правила доказування, розподілу обов'язків доказування, належності й припустимості доказів, порядку збирання і дослідження доказів, та вважає судові рішення такими, що відповідають чинному законодавству України та обставинам справи, отже і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги відмовити.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.01.2016 у справі №922/5747/15 залишити без змін.

Головуючий суддя: Г.П. Коробенко

Судді: Г.А. Кравчук

Г.М. Мачульський