РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016Справа №910/2578/16

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доКомунального підприємства «Київський метрополітен»
провизнання договору оренди продовженим
Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: Цибізова О.О. - представник за довіреністю

СУТЬ СПОРУ :

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 заявлено позов до Комунального підприємства «Київський метрополітен» про визнання продовженим Договору про оренди нерухомого майна №144-У (Ор)-11 від 05.08.2011 на термін до 27.07.2017 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що протягом одного місяця з дати закінчення договору оренди не отримував від Комунального підприємства "Київський метрополітен" та Київської міської ради жодних заяв про небажання продовжувати (пролонговувати) на той самий термін дії договору оренди, у зв'язку з чим Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 продовжував користуватись орендованим майном та сплачувати орендну плату, а тому, термін його дії продовжився на той самий термін, тобто до 27.07.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2016 порушено провадження у справі №910/2578/16, розгляд справи призначено на 14.03.2016.

12.03.2016 відповідач через відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив з підстав того, що Комунальне підприємство "Київський метрополітен" своєчасно повідомляло позивача про припинення терміну дії спірного договору та відмову від його продовження. Крім того, зазначає, що відповідного рішення Київською міською радою не приймалось, а додаткові угоди про продовження терміну дії договору відсутні.

14.03.2016 представник позивача через відділ діловодства суду подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні 14.03.2016 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

У свою чергу представник відповідача в засіданні господарського суду проти позову заперечив у повному обсязі.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 14.03.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

05.08.2011 між Комунальним підприємством «Київський метрополітен» (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар) укладено Договір про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду №144-У(Ор)-11, відповідно до умов якого орендодавець на підставі рішення Київради від 08.07.2010 №1015/4453 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину вестибюлю (переходу), визначену відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря), далі - об'єкт оренди, за адресою: станція метро "Арсенальна", для торгівлі непродовольчими товарами (п. 1.1. договору).

За умовами пункту 2.1. договору об'єктом оренди є частина вестибюлю (переходу), визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 20,76 кв.м., згідно з викопіюванням Схем тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину цього договору.

Відповідно до п. 9.1. договору цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і відповідно до рішення Київради від 08.07.2010 №1015/4453 діє з 01.08.2011 до 29.07.2014.

Пунктом 9.3. договору сторони погодили, що після закінчення строку дії цього договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради.

ФОП ОСОБА_1 звертався до Начальника Управління з організації договірної роботи КП "Київський метрополітен" з листами б/н від 24.07.2014 та від 03.03.2015, в яких просив надати всі необхідні документи для звернення в Департамент комунальної власності м. Києва щодо продовження договору оренди.

При цьому, за твердженнями позивача, зазначені листи були залишені відповідачем без відповіді та виконання, що позбавило позивача можливості отримати дозвіл на продовження терміну дії договору.

За таких обставин, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 вважає, що оскільки протягом одного місяця з дати закінчення договору оренди не отримував жодних заяв від відповідача або власника орендованого приміщення про небажання продовжувати договір на той самий термін дії, Договір про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду №144-У(Ор)-11 від 05.08.2011 продовжений (пролонгований) на термін до 27.07.2017, відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного і комунального майна".

Одночасно, як вбачається з матеріалів справи, Комунальним підприємством «Київський метрополітен» було направлено на адресу позивача повідомлення №11-03/645 від 27.08.2014 про те, що термін дії договору №144-У(Ор)-11 від 05.08.2011 закінчився 29.07.2014 та не може бути продовжень на новий строк, у зв'язку з чим відповідач просить повернути йому об'єкт оренди за актом приймання-передачі.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди комунального майна, а між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України, а також Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Згідно зі ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Факт передачі приміщення в оренду на підставі договору №144-У(Ор) від 05.08.2011 підтверджується актом приймання-передачі майна в оренду від 06.08.2011 та не заперечується сторонами.

За приписами ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулює Закон України "Про оренду державного та комунального майна", який є спеціальним для даних правовідносин.

Статтею 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції, чинній станом на час укладення договору) визначено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Статтею 26 цього ж Закону визначено, що договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

З наведених вище норм законодавства випливає, що можливість продовження дії договору оренди на той же термін і на тих же умовах законодавець поставив у залежність, зокрема, від відсутності волевиявлення однієї із сторін про припинення цього договору у зв'язку із закінченням терміну його дії, та зазначив про те, що таке волевиявлення має відбуватись у відповідні строки. Тому, будь-яке документальне підтвердження факту здійснення такої заяви на адресу контрагента припиняє договір оренди, без урахування того, чи отримано іншою стороною цю заяву, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено обов'язку орендодавців доводити факт отримання орендарями листів (заяв, повідомлень тощо) про припинення дії договорів оренди або ж пересвідчуватися в тому, чи отримував орендар повідомлення (заяви тощо) про припинення дії договору, які надсилаються, зокрема, в порядку ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", а передбачений лише обов'язок довести факт належного направлення такого повідомлення-заяви орендарю, яке буде свідчити про відсутність волевиявлення на продовження орендних правовідносин.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, орендодавець висловив заперечення щодо продовження терміну дії договору на новий термін, шляхом направлення на адресу позивача повідомлення №11-03/645 від 27.08.2014, копія якого наявна в матеріалах справи. При цьому відповідачем були дотримані вимоги ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", в частині вчасного попередження орендаря про закінчення строку дії договору.

Суд також відзначає, що відповідно до умов п. 9.3. укладеного між сторонами договору продовження строку дії цього договору може бути продовжено на підставі рішення Київради. В той же час, станом на день вирішення спору Київською міською радою не приймалися рішення щодо продовження дії спірного договору.

Отже, оскільки орендодавець заперечив проти продовження терміну дії договору, про що повідомив орендаря у встановлені законом строки, а також враховуючи, що рішення про продовження строку дії спірного договору Київрадою не приймалось, Договір про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду №144-У(Ор)-11 від 05.08.2011 припинив свою дію 29.07.2014, у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували заявлені позовні вимоги та свідчили про продовження Договору про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду №144-У(Ор)-11 від 05.08.2011 на новий строк.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з покладенням витрат по сплаті судового збору на позивача на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Повне рішення складено: 16.03.2016

Суддя Грєхова О.А.