ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2016 р.Справа № 922/349/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Ліпчанській В.В.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, с. Макишин
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Харків
про стягнення 33000,00 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, в якій позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 33000,00 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати послуг, згідно заявки - договору В3 08072015 на перевезення вантажу від 08.07.2015р.Також позивач просить покласти на відповідача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1378,00грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 3300,00 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився. Надав 26.02.2016 р. через канцелярію суду заяву про виправлення помилки у позовній заяві, а саме щодо вказання вірного коду відповідача - НОМЕР_1, яка судом задоволена та розгляд справи продовжується з урахуванням цих виправлень. Також, позивачем 26.02.2016р. надано до суду письмові пояснення, в яких позивач зазначає, що відповідачем після подання позову було проведено платіж на суму 10000,00 грн., що позивач просить врахувати при винесенні рішення. Позивач 17.03.2016 р. надав до суду оригінал ордеру адвоката серії ТР №021505 від 18.01.2016р. на підтвердження надання адвокатом позивачу правової допомоги, який долучений судом до матеріалів справи. Крім того, позивач надав до суду 17.03.2016р. клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, яке судом задоволено.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, свого повноважного представника не направив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення ухвали про відкладення розгляду даної справи відповідачу 23.02.2016р. Відзив на позов відповідач не надав.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК України), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідач був повідомлений належним чином, про дату та час розгляду справи, справа розглядається на підставі ст.75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи судом встановлено наступне.

08 липня 2015р., за допомогою електронної пошти, на адресу перевізника ФОП ОСОБА_2 від експедитора, що виступив замовником перевезення - ФОП ОСОБА_3 надійшла заявка-договір В3 08072015 на перевезення вантажу (далі по тексту - замовлення - договір №1). Її умови прийняті перевізником, - підписана та засвідчена печаткою ФОП ОСОБА_2 заявка-договір, відправлена замовнику перевезення.

23 липня 2015р., за допомогою електронної пошти, на адресу перевізника ФОП ОСОБА_2 від експедитора, що виступив замовником перевезення - ФОП ОСОБА_3 надійшла заявка-договір ВЗ 23072015 на перевезення вантажу (далі по тексту - замовлення - договір №2). Її умови прийняті перевізником, - підписана та засвідчена печаткою ФОП ОСОБА_2 заявка-договір, заправлена замовнику перевезення у вигляді акцепту.

Згідно з ч.1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч.1 ст.639 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ч.2 ст.639 Цивільного кодексу України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно ч.1 ст. 640 Цивільного кодексу України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка відправила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

У даному випадку узгоджені сторонами документи у вигляді заявок-договорів, за своєю правовою природою та істотними умовами є разовими договорами транспортного перевезення, де однією із сторін угоди виступає замовник перевезення-експедитор (що діє в своїх інтересах та в інтересах третьої особи (вантажовідправника чи вантажоодержувача) з якою у нього укладений договір експедиції, тощо), другою - перевізник.

Відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України, - укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Як вбачається з матеріалів справи, договір перевезення, який оформлений у формі замовленням - договором В3 08072015 - замовлення - договір №1, між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 був укладений, про що свідчить коносамент у вигляді міжнародної товаротранспортної накладної типу СМR А №056768.

Відповідно до умов замовлення - договору №1 ФОП ОСОБА_2 (позивач) виконав міжнародне перевезення за маршрутом з м. Київа до м. Московський (м. Москва, РФ). Перевезення виконане із залученням іншого перевізника - ФОП ОСОБА_1, що не суперечить Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (КДПВ). Вантажоодержувачем у кінцевій точці перевезення товар отриманий, про що свідчить підпис та відтиск печатки уповноваженої особи в графі 24 CMR, з боку замовника - ФОП ОСОБА_3 будь-яких зауважень щодо неналежного виконання перевезення позивачем не було.

Вартість перевезення, згідно замовлення - договору №1 становить 18000,00 грн.; оплата безготівкова; кошти сплачуються не пізніше 10 банківських днів, після отримання оригіналів документів, що за звичаями ділового обороту, які склалися в галузі міжнародних вантажних перевезень, є підставою для проведення оплати.

Документи на оплату оплати були направлені на адресу ФОП ОСОБА_3 рекомендованим листом №707 та, згідно повідомлення про вручення, - були вручені представнику відповідача - 27 липня 2015р. Таким чином останньою датою оплати перевезення здійсненого позивачем за замовленням - договором №1 є 11 серпня 2015р.

Як вбачається з матеріалів справи, договір перевезення, який оформлений у формі замовленням - договором В3 23072015 - замовлення - договір №2, між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 був укладений, про що свідчить коносамент у вигляді міжнародної товаротранспортної накладної типу СМR А №056767.

Відповідно до умов замовлення - договору №2 ФОП ОСОБА_2 виконала міжнародне перевезення за маршрутом з м. Київа до м. Залізногірськ (Курська область, РФ). Перевезення виконане із залученням іншого перевізника - ФОП ОСОБА_1

Перевезення виконане із залученням іншого перевізника - ФОП ОСОБА_1, що не суперечить Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (КДПВ). Вантажоодержувачем у кінцевій точці перевезення товар отриманий, про що свідчить підпис та відтиск печатки уповноваженої особи в графі 24 CMR, з боку замовника - ФОП ОСОБА_3 будь-яких зауважень щодо неналежного виконання перевезення позивачем не було.

Вартість перевезення, згідно замовлення - договору №2 становить 18000,00 грн.; оплата безготівкова; кошти сплачуються не пізніше 10 банківських днів, після отримання оригіналів документів, що за звичаями ділового обороту, які склалися в галузі міжнародних вантажних перевезень, є підставою для проведення оплати.

Документи на оплату оплати були направлені на адресу ФОП ОСОБА_3 рекомендованим листом №758 та, згідно повідомлення про вручення, - були вручені представнику відповідача - 11 серпня 2015р. Таким чином останньою датою оплати перевезення здійсненого позивачем за замовленням - договором №2 є 11 серпня 2015р., але у вказаний строк оплату відповідач не здійснив.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

З метою гарантування оплати, 24 листопада 2015р., відповідачем на адресу позивача надісланий гарантійний лист, в якому визнається сума простроченого зобов'язання на суму 36000,00грн.

22 грудня 2015р. відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованості згідно платжіного доручення №143 на суму 3000,00 грн., після чого на думку позивача заборгованість відповідача станом на момент подачі позову становить 33000,00 грн.

Позивач також повідомив суд про сплату відповідачем суми боргу у розмірі 10000,00 грн. після подачі позову до суду, що позивач просить суд врахувати при винесенні рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач здйснив оплату вказаних позивачем 10000,00 грн. платіжним дорученням №152 від 28.01.2016р.

Дана позовна заява надійшла до господарського суду 11.02.2016р., тобто вказана позивачем сума у розмірі 10000,00 грн. була сплачена відповідачем до подачі позову до суду, а відтак заявлена позивачем безпідставно та заборгованість відповідача преед позивачем на момент подачі позову до суду складає 23000,00 грн.

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, хоча мав можливість скористуватись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї позиції по справі, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме щодо стягнення з відповідача 23000,00 грн. правомірні та обґрунтовані, такі, що не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню.

Оскільки відповідачем було сплачено частину боргу у розмірі 10000,00 грн. до подачі даного позову до суду, суд вважає за необхідне в частині позовних вимог щодо стягнення частини боргу у розмірі 10000,00 грн. - у задоволенні позову відмовити.

Окрім того, позивачем заявлені до стягнення витрати на витрати на правову допомогу у розмірі 3300,00 грн.

Відповідно ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до договору доручення від 11.01.2016р. між позивачем ФОП ОСОБА_2 (довіритель) та адвокатом Лозою Віктором Миколайовичем (повірений) (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю НОМЕР_3 від 16.05.2008р.), повірений взяв на себе зобов'язання надати правову допомогу у спорі, що виник із ФОП ОСОБА_3 З цією метою, здійснити вивчення та огляд доказів за їх місцезнаходженням. Провести заходи досудового врегулювання спору шляхом проведення переговорів на предмет безспірного повернення боргу. Підготувати пакет документів, необхідний для звернення до суду, підготувати позовну заяву та вчинити інші дії необхідні для орозгляду справи та ії повного юридичного супроводу.

За умовами договору дорпучкеня вартість послуг наданих адвокатом позивачу становить 3300,00 грн. Розрахунок здійснюється в момент передачі позивачу позовної заяви.

Повірений (адвокат) надав замовнику послуги встановлені договором доручення, які оплачені довірителем згідно квитанції до прибуткового касового ордера №2/01 від 18.01.2016р. на суму 3300,00 грн.

Таким чином у матеріалах справи містяться докази фактичного надання Лозою Віктором Миколайовичем послуг адвоката у даній справі, тобто ці кошти є судовими витратами, але оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, сума витрат на послуги адвоката підлягає зменшенню пропорційно задоволеним позовним вимогам. Також заявлені витрати на послуги адвоката кореспондуються із рішенням Конституційного суду України від 11.07.2013р. у справі №1-4/2013 щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 44 ГПК України.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати та витрати на правову допомогу у даній справі покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме судовий збір у розмірі 960,43грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2090, 91 грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2, р/р НОМЕР_4 в ПАТ "Кредобанк", МФО 325365) заборгованість у розмірі 23000,00 грн., судовий збір у розмірі 960,43 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2300,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В частині позовних вимог щодо стягнення частини боргу у розмірі 10000,00 грн. - у задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 23.03.2016 р.

Суддя Ю.В. Светлічний