РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016Справа №910/14475/15
За позовом Відділ освіти Барської районної державної адміністрації

До Приватне акціонерне товариство Холдингова компанія "Укртехнопром"

Про стягнення 33 956,15 грн.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача не з?явився

Від відповідача не з?явився

Суть спору:

Відділ освіти Барської районної державної адміністрації звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватне акціонерне товариство Холдингова компанія "Укртехнопром" про стягнення 33 956,15 грн.

Ухвалою суду від 09.06.2015 за зазначеною вище позовною заявою порушено провадження у справі № 910/14475/15 та призначено розгляд справи на 08.07.2015.

Розпорядженням від 07.07.2015 призначено повторний автоматичний розподіл справи,у зв'язку з тривалим лікарняним судді Трофименко Т.Ю.

Відповідно до автоматизованого розподілу судових справ, справу № 910/14475/15 передано судді Прокопенко Л.В.

Ухвалою від 07.07.2015 суддя Прокопенко Л.В. прийняла справу до свого провадження та призначила до розгляду на 11.08.2015.

В судове засідання 11.08.2015 представники сторін не з'явились.

Ухвалою від 11.08.2015 розгляд справи відкладено на 20.10.2015.

Ухвалою суду від 26.10.2015 розгляд суду призначено на 18.11.2015.

Ухвалою від 18.11.2015 розгляд справи відкладено на 01.12.2015.

01.12.2015 розгляд справи не відбувся, у зв'язку із перебуванням судді Прокопенко Л.В. на лікарняному.

Ухвалою від 04.12.2015 розгляд справи призначено 12.01.2016.

В судове засідання 12.01.2016 представники сторін не з'явилися.

Ухвалою суду від 12.01.2016 відкладено розгляд справи на 15.03.2016.

В судове засідання 15.03.2016 представники сторін не зявилися.

У судовому засіданні 15.03.2016 р. відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України судом винесено рішення

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та відповідачем було укладено 2 договори про закупівлю робіт за державні кошти: 1) договір від 21 жовтня 2011 року № 83 на виконання робіт з газопостачання міні - котельні ЗОШ № 1 по вул. Гагаріна № 15 в м. Бар, Вінницької області. І черга на загальну суму 554 071 грн. 2) договір від 21 жовтня 2011 року № 84 на виконання робіт з газопостачання міні - котельні ЗОШ № 3 по вул.. Соборній № 22 в м. Бар, Вінницької області. І черга на загальну суму 734658,00 грн.

Відповідно до п. 4.1 Договору від 21 жовтня 2011 року № 83 на виконання робіт з газопостачання міні - котельні ЗОШ № 1 по вул. Гагаріна № 15 в м. Бар, Вінницької області, сторонами погоджено ціну договору, що становить 554 071,00 грн.

Згідно п. 4.1 Договору від 21 жовтня 2011 року № 84 на виконання робіт з газопостачання міні - котельні ЗОШ № 3 по вул.. Соборній № 22 в м. Бар, сторонами було погоджено ціну договору, а саме визначено, що ціна договору становить 734 658,00 грн.

Відповідно до частини першої, другої, третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Державною фінансовою інспекцією в у Вінницькій області за період з 01.03.2012 по 01.06.2014 року було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності відділу освіти Барської районної державної адміністрації та зустрічну звірку ПАТ ХК "Укртехнопром" відповідно до яких фінансовим експертом в акті ревізії фінансово-господарської діяльності було вказано порушення допущено з вини підрядника ПАТ ХК "Укртехнопром" яким завищено вартість виконаних ремонтно-будівельних робіт. Внаслідок оплати відповідачу завищеної вартості робіт з газопостачання міні-котельні ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 м. Бара та ЗОШ І-ІІІ ст.. № 3 м. Бара, відділу освіти завдано матеріальної шкоди ( збитків) на суму 33 956,15 грн.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

За змістом пунктів 1, 7, 10 частини першої статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право: перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Враховуючи вище зазначене можливо дійти висновку, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на приведення роботи підконтрольної організації у відповідність із вимогами законодавства у майбутньому і є обов'язковою до виконання. Що ж стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути кошти на відшкодування виявлених в ході перевірки збитків.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2014 №21-63а14.

Частиною другою статті 224 ГК України передбачено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За приписами частини першої статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, для застосування такого виду господарської санкції як стягнення збитків необхідна наявність всіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення:

- протиправної поведінки;

- збитків;

- причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника і збитками;

- вини.

При відсутності хоч б одного з цих елементів господарсько-правова відповідальність не настає.

З огляду на вищевикладене позивачем не доведено наявність всіх елементів складу правопорушення.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи та враховуючи приписи вище зазначених норм, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоаоленню

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити в задоволенні позову

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Л.В. Прокопенко