РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2016Справа №910/2147/16

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»
доПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова»
простягнення 8524 грн. 00 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10.02.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» з вимогами до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» про стягнення 8524 грн. 00 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконав зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування у зв'язку із завданням шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу Субару, державний номер НОМЕР_1, водієм транспортного засобу Деу, державний номер НОМЕР_2, цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/6762768, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2016 порушено провадження у справі № 910/2147/16 та справу призначено до розгляду на 01.03.2016.

23.02.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла відповідь на запит суду.

29.02.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду та письмові пояснення, в яких позивач зазначив, що не звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування.

29.02.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що вигодонабувачем за Генеральним договором № 28-0199-2700-AVIS страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку від 27.12.2011 (з урахуванням Додаткової угоди від 27.08.2013) є Публічне акціонерне товариство «Вест Файненс Енд Кредит Банк», у зв'язку з чим страхове відшкодування за вказаним договором добровільного страхування повинно було бути виплачене позивачем на користь вигодонабувача. При цьому, відповідач зазначив, що позивачем не долучено до матеріалів справи рішення вигодонабувача про виплату страхового відшкодування на користь СТО (виплата страхового відшкодування позивачем було здійснено на рахунок СТО).

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що позивач не проводив оцінку транспортного засобу Субару, державний номер НОМЕР_1.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2016, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 22.03.2016.

17.03.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, які суд долучив до матеріалів справи.

21.03.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник позивача у судове засідання 22.03.2016 не з'явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 01.03.2016 та розпискою про відкладення розгляду справи від 01.03.2016.

Представник відповідача у судове засідання 22.03.2016 не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 934.

У судовому засіданні 22.03.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Довідки № 9403047 про дорожньо-транспортну пригоду, виданої відділом УДАІ ГУМВС України в м. Києві, та постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 28.07.2014 у справі № 752/10455/14-г (провадження № 3/752/3615/14), яка набрала законної сили 08.08.2014, встановлено, що 21.06.2014 ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом Деу, державний номер НОМЕР_2, порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Субару, державний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вказаною постановою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

27.12.2011 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (страховик) та Підприємством з іноземними інвестиціями «Віп-Рент» (страхувальник) укладено Генеральний договір № 28-0199-2700-AVIS страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку від 27.12.2011, яким передбачено страхування майнових інтересів страхувальника (вигодонабувача), пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованими транспортним засобами, зазначеними у Додатку № 1 до договору.

Відповідно до п. 5.2 Генерального договору № 28-0199-2700-AVIS від 27.12.2011 страховик, відповідно до умов та зобов'язань за цим договором, в межах страхової суми на відповідний застрахований ТЗ, визначеної у списку застрахованих ТЗ або у відповідній Додатковій угоді до цього договору, відшкодовує збиток, що виник внаслідок страхового випадку (грошову компенсацію або витрати на відновлювальний ремонт).

Згідно з п. 9.1 Генерального договору № 28-0199-2700-AVIS від 27.12.2011 він набуває чинності з моменту підписання та діє до дати виконання сторонами своїх зобов'язань за договором у повному обсязі.

Відповідно до п. 9.2 Генерального договору № 28-0199-2700-AVIS від 27.12.2011 період прийняття на страхування окремих ТЗ в рамках даного договору - з 01.01.2012 по 31.12.2013.

Строк дії цього договору відносно окремих застрахованих ТЗ, прийнятих на страхування страховиком, складає 12 місяців з моменту прийняття на страхування цього окремого ТЗ відповідно до п. 3.4 цього Договору, якщо інше не передбачено відповідною додатковою угодою, що є невід'ємною частиною цього договору (п. 9.3 Генерального договору № 28-0199-2700-AVIS від 27.12.2011).

Відповідно до п. 9.4 Генерального договору № 28-0199-2700-AVIS від 27.12.2011 строк дії договору щодо окремого застрахованого ТЗ складає 12 місяців та поділений на тримісячні періоди страхування, які зазначено у списку застрахованих ТЗ.

Відповідно до п. 11.1.2 Генерального договору № 28-0199-2700-AVIS від 27.12.2011 розмір безумовної франшизи по кожному та будь-якому випадку складає 1600 грн. 00 коп.

Відповідно до Додаткової угоди від 27.08.2013 до Генерального договору № 28-0199-2700-AVIS від 27.12.2011 встановлено, що застрахованим транспортним засобом є автомобіль Субару, державний номер НОМЕР_1, загальний період страхування - з 23.08.2013 по 22.08.2014; вигодонабувач - Публічне акціонерне товариство «Вест Файненс Енд Кредит Банк»).

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000801 від 01.09.2014, виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Бровари Моторс», вартість відновлювального ремонту автомобіля Субару, державний номер НОМЕР_1, становить 10124 грн. 00 коп.

Згідно з актом № БН-0000704 з надання послуг по ремонту автомобіля від 01.09.2014, складеним Товариством з обмеженою відповідальністю «Бровари Моторс» та Підприємством з іноземними інвестиціями «Віп-Рент», фактична вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Субару, державний номер НОМЕР_1, становить 10124 грн. 00 коп. (копія акту долучена позивачем до матеріалів справи через канцелярію суду 29.02.2016).

Судом встановлено, що наведені в акті № БН-0000704 з надання послуг по ремонту автомобіля від 01.09.2014 роботи знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку із тими пошкодженнями автомобіля Субару, державний номер НОМЕР_1, що зазначені у первинній довідці ДАІ, виданій ВДАІ Голосіївського ГУ МВС України в м. Києві, та акті огляду пошкодженого транспортного засобу (дефектна відомість) від 30.07.2014, складеного позивачем (копії первинної довідки ДАІ та вказаного акту огляду ТЗ долучені позивачем до матеріалів справи через канцелярію суду 17.03.2016).

Згідно зі страховим актом № ДККА-37941 від 16.09.2014, складеним Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група», розмір страхового відшкодування за Генеральним договором № 28-0199-2700-AVIS від 27.12.2011 становить 8524 грн. 00 коп. (10124 грн. 00 коп. - 1600 грн. 00 коп. франшизи), на підставі якого та заяви страхувальника про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 23.06.2014 позивачем було виплачене страхове відшкодування у розмірі 8524 грн. 00 коп. на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Бровари Моторс», що підтверджується платіжним дорученням № 22984 від 17.09.2014 на суму 8524 грн. 00 коп., належним чином засвідчена копія якого знаходиться в матеріалах справи.

При цьому, суд не приймає до уваги твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, стосовно того, що виплата страхового відшкодування за Генеральним договором № 28-0199-2700-AVIS від 27.12.2011 повинна була бути здійснена на користь вигодонабувача (Публічного акціонерного товариства «Вест Файненс Енд Кредит Банк») або за рішенням (дозволом) вигодонабувача на рахунок СТО, з огляду на таке.

Так, відповідно до Додаткової угоди від 27.08.2013 до Генерального договору № 28-0199-2700-AVIS від 27.12.2011 встановлено, що застрахованим транспортним засобом є автомобіль Субару, державний номер НОМЕР_1, загальний період страхування - з 23.08.2013 по 22.08.2014; вигодонабувач - Публічне акціонерне товариство «Вест Файненс Енд Кредит Банк»).

Згідно з п. 12.5.2 Генерального договору № 28-0199-2700-AVIS від 27.12.2011 вигодонабувач має право у випадку повної конструктивної загибелі або викрадення застрахованого ТЗ отримувати страхове відшкодування у розмірі застрахованому за цим договором. Отримані кошти зараховуються вигодонабувачем у якості погашення фактичної заборгованості страхувальника перед вигодонабувачем за договорами, укладеними між ними. Інший порядок виплати страхового відшкодування можливий лише за письмовим погодженням (наказом) вигодонабувача.

Згідно з п. 14.2.2.8 Генерального договору № 28-0199-2700-AVIS від 27.12.2011 при настанні страхового випадку по страхуванню КАСКО додатково до документів надається, зокрема, лист від вигодонабувача (якщо страхувальником було призначено вигодонабувача), в якому зазначено його рішення щодо отримувача страхового відшкодування (даний документ надається виключно в разі врегулювання збитку за ризиком «Викрадення» або у випадку конструктивної загибелі ТЗ).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що умовами Генерального договору № 28-0199-2700-AVIS від 27.12.2011 сторони погодили, що лист від вигодо набувача, в якому зазначено його рішення щодо отримувача страхового відшкодування, надається виключно у випадку повної конструктивної загибелі або викрадення застрахованого транспортного засобу, в даному випадку автомобіля Субару, державний номер НОМЕР_1.

При цьому, відповідно до п. 14.2.2.8 Генерального договору № 28-0199-2700-AVIS від 27.12.2011 погодження з відповідачем на виплату страхового відшкодування на рахунок СТО у випадку ДТП не потрібне, а необхідне виключно в разі врегулювання збитку за ризиком «Викрадення» або у випадку конструктивної загибелі ТЗ.

З огляду на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 21.06.2014 за участю транспортного засобу Деу, державний номер НОМЕР_2, та транспортного засобу Субару, державний номер НОМЕР_1, не відбулась конструктивна загибель автомобіля Субару, державний номер НОМЕР_1, та вказаний страховий випадок не є «Викраденням», суд дійшов висновку, що позивачу як страховику за Генеральним договором № 28-0199-2700-AVIS від 27.12.2011 не потрібно було погоджувати з Публічним акціонерним товариством «Вест Файненс Енд Кредит Банк» як вигодонабувачем виплату страхового відшкодування (на рахунок СТО) за вказаним договором добровільного страхування.

Як встановлено судом, на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Деу, державний номер НОМЕР_2, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Нова» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/6762768 із встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 50000 грн 00 коп., франшизи - 0 грн. 00 коп. (відповідно до інформації з єдиної централізованої бази даних МТСБУ).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13.

Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Деу, державний номер НОМЕР_2, станом на дату ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Нова» за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/6762768, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу Деу, державний номер НОМЕР_2, власнику автотранспортного засобу Субару, державний номер НОМЕР_1, покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи за Полісом АС/6762768).

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов'язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Норма ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов'язку щодо проведення такої оцінки саме суб'єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО або акту виконаних робіт.

Суд дійшов висновку, що проведення оцінки завданої шкоди суб'єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Відповідно до пункту 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092, строк експлуатації - період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля Субару, державний номер НОМЕР_1, (копія долучена позивачем до матеріалів справи через канцелярію суду 29.02.2016), вбачається, що рік випуску автомобіля - 2013, а отже на момент ДТП строк його експлуатації не перевищував семи років.

Судом також враховано, що у пункті 7.39 вищезазначеної Методики наведені винятки стосовно використання зазначених у пункті 7.38 Методики вимог, однак доказів щодо існування вказаних обставин відповідачем суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необгрунтованими твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо обов'язковості проведення оцінки транспортного засобу Субару, державний номер НОМЕР_1, для визначення вартості відновлювального ремонту вказаного автомобіля, оскільки відповідачем не надано суду доказів, що підтверджують факт існування підстав для вирахування коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу Субару, державний номер НОМЕР_1.

При цьому, жодних заперечень щодо вартості відновлювального ремонту вказаного автомобіля, яка визначена позивачем, відповідачем висловлено не було, так само, відповідачем не було заявлено клопотання про призначення судової експертизи для визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Субару, державний номер НОМЕР_1, у зв'язку з чим суд приймає у якості належного та допустимого доказу фактичної вартості відновлювального ремонту автомобіля Субару, державний номер НОМЕР_1, саме акт № БН-0000704 з надання послуг по ремонту автомобіля від 01.09.2014, складений Товариством з обмеженою відповідальністю «Бровари Моторс» та Підприємством з іноземними інвестиціями «Віп-Рент», відповідно до якого вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 10124 грн. 00 коп. (разом з ПДВ).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вказаний акт № БН-0000704 з надання послуг по ремонту автомобіля від 01.09.2014 є належним доказом фактичної вартості відновлювального ремонту автомобіля Субару, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням встановлення судом причинного зв'язку між тими роботами, що зазначені в акті № БН-0000704 з надання послуг по ремонту автомобіля від 01.09.2014, первинній довідці ДАІ, виданій ВДАІ Голосіївського ГУ МВС України в м. Києві, та акті огляду пошкодженого транспортного засобу (дефектна відомість) від 30.07.2014, складеного позивачем.

А отже, позивач має право на стягнення з відповідача суми фактичної вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням відсутності у законодавстві або договорі (Полісі) будь-яких обмежень щодо обов'язкового визначення вартості відновлювального ремонту на підставі звіту суб'єкта оціночної діяльності (висновку експерта).

При цьому, щодо наявних у акті № Бн-0000704 з надання послуг по ремонту автомобіля від 01.09.2014 робіт з технологічної мийки, суд зазначає, що такі роботи входять до вартості відновлювального ремонту автомобіля Субару, державний номер НОМЕР_1, оскільки необхідність здійснення технологічної мийки пошкодженого автомобіля має прямий причинний зв'язок з належним забезпеченням умов для виконання відновлювальних робіт.

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

З урахуванням того, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/6762768 у межах фактично здійснених ним витрат (суми страхового відшкодування, сплаченої за договором добровільного страхування, що становить 8524 грн. 00 коп.) та в межах фактичної вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля (10124 грн. 00 коп.) з урахуванням відсутності франшизи за Полісом АС/6762768, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» про стягнення 8524 грн. 00 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, судом встановлено, що позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом АС/6762768 (відповідно до письмових пояснень позивача, поданих через канцелярію суду 29.02.2016).

Втім, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 04.11.2014 у справі № 3-165гс14, позивач отримує право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не був зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування, та може реалізувати своє право шляхом подачі позову до суду.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, буд. 11; ідентифікаційний код: 31241449) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, буд. 32, літ. А; ідентифікаційний код: 30859524) суму страхового відшкодування у розмірі 8524 (вісім тисяч п'ятсот двадцять чотири) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання повного рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 23.03.2016

Суддя І.М. Отрош