КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2016 р. Справа№ 910/25362/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Лобаня О.І.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 14.03.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» на рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2015 (повне рішення складено 08.12.2015)

у справі №910/25362/15 (суддя Турчин С.О.)

за первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна Компанія Лотос»

до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія»

про стягнення 969 266,12 грн.,-

за зустрічним позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування»

до 1) товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія»

2) товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна Компанія Лотос»

про визнання недійсним договору,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.12.2015 у справі №910/25362/15 первісний позов задоволено повністю. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь ТОВ «Транспортна компанія Лотос» 969 266,12 грн. страхового відшкодування та 14 538,99 грн. судових витрат. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2015 скасувати та прийняти нове рішення суду, яким у задоволенні позову про стягнення 969 266,12 страхового відшкодування відмовити, а зустрічний позов -задовольнити.

В своїх доводах скаржник посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, висновки викладені в рішенні не відповідають обставинам справи та має місце порушення норм матеріального права.

Ухвалою від 12.01.2016 Київським апеляційним господарським судому у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Гаврилюк О.М., Федорчук Р.В. прийнято до провадження вказану вище апеляційну скаргу та призначено розгляд справи №910/25362/15 у судовому засіданні за участю уповноважених представників сторін.

Відповідно до розпорядження секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 29.02.2016 у зв'язку з перебуванням судді Гаврилюка О.М. на лікарняному та виходом судді Лобаня О.І. з лікарняного, який входить до складу постійної колегії суддів та визначений протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями, змінено склад судової колегії на: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Лобань О.І., Федорчук Р.В.

Ухвалою від 29.02.2016 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Лобань О.І. Федорчук Р.В. апеляційну скаргу ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» прийнято до свого провадження.

Представник позивача за первісним позовом та третьої особи брав участь в судових засіданнях, заперечував щодо доводів апеляційної скарги та просив рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2015 у справі №910/25362/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» - без задоволення.

Представник відповідача за первісним позовом брав участь в судових засіданнях, підтримував доводи апеляційної скарги, надавав пояснення та просив апеляційну скаргу ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2015 у справі №910/25362/15 скасувати та прийняти нове рішення суду, яким у задоволенні позову про стягнення 969 266,12 страхового відшкодування відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

Товариством з обмеженою відповідальністю «БМП «Мрія» та товариством з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія Лотос» на підставі ст. 96 Господарського процесуального кодексу України надано суду відзиви на апеляційну скаргу, в якому позивач за первісним позовом та третя особа просять рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.02.2014 між ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» (страхувальник) в особі директора з розвитку регіональних продажів в м. Дніпропетровськ та ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія» (страховик) укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №120.0791421.066.

Згідно з п. 1.1. ч. 2 договору страхування предметом договору є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням визначеним цим договором транспортним засобом, у тому числі причепом до нього та всіма видами транспортних засобів спеціального призначення, та додатковим обладнанням, встановленим на ньому - страхування транспортного засобу (КАСКО).

Розділом 5 ч.1 договору страхування визначено, що майнові інтереси, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Porsche Panamera», номер кузова НОМЕР_1.

Згідно із розділом 7 ч. 1 та п. п. 2.1.1 п. 2.1. ч. 2 договору страхування страхові ризики за договором включають зокрема пошкодження та/або знищення чи втрату визначеного транспортного засобу та/або додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 7.1. розділу 7 ч. 1 договору страхування розмір франшизи складає 0,00 %.

Строк дії договору з 27.02.2014 по 13.03.2015 (розділ 10 ч. 1 договору страхування).

Пунктами 6.1., 6.3. ч. 2 договору страхування визначено, що даний договір укладено строком на 13 календарних місяців. Договір набирає чинності з моменту, вказаного як початок строку дії договору, але не раніше надходження страхового платежу (першого платежу) в повному розмірі на рахунок або в касу страховика чи його представника або через інші платіжні системи.

27.02.2014 страхувальником був сплачений страховий платіж у розмірі 13 650,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №397 та банківською випискою.

22.09.2014 між сторонами укладено додаткову угоду ДС №1 до договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспорту №120.0791421.066 від 27.02.2014, відповідно до якої внесено зміни до вказаного договору, зокрема п. 4 змінено суму страхового платежу - 66 880,20 грн.

Страховий платіж у сумі 53 230,20 грн., відповідно до п. 4 додаткової угоди до договору страхування, сплачено страхувальником шляхом зарахування однорідних вимог, що підтверджується довідкою про проведення заліку взаємних однорідних вимог від 25.09.2014.

Листом вих. №01 від 01.10.2014 ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія» повідомило ПрАТ «СК «Альфа Страхування», що транспортний засіб «Porsche Panamera», номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, перейшов у власність до ТОВ «ТК Лотос» та у зв'язку з цим просило внести зміни до договору страхування.

26.02.2015 у м. Дніпропетровськ, пров. Криворізький відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Porsche Panamera, номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що підтверджується довідкою №58652558 про дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої вказаний ТЗ отримав механічні пошкодження.

04.03.2015 (ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія» звернулася до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» із заявою від 26.02.2015 про страховий випадок та виплату страхового відшкодування.

Згідно з «Пам'яткою клієнта» від 04.03.2015 ПрАТ «СК «Альфа Страхування» прийнято необхідні документи для вирішення питання щодо виплати страхового відшкодування.

Пунктом 5 частини 1 договору добровільного страхування визначено, що ремонт транспортного засобу здійснюється на гарантійному СТО.

У «Пам'ятці клієнта» від 04.03.2015 ПрАТ «СК «Альфа Страхування» повідомлено ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія» про СТО - «Порше Центр».

Товариством з обмеженою відповідальністю «Прайм-Авто ЛТД» («Порше Центр Дніпропетровськ», офіційний дилер Порше) надано рахунок №СФ-69 від 06.03.2015, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту становить 969 266,12 грн.

Листом №10/06-01 від 10.06.2015 третьою особою надано ПрАТ «СК «Альфа Страхування» довідку №58652558 про ДТП з виправленням даних щодо власника ТЗ Porsche Panamera, документи стосовно водія та власника транспортного засобу. Вказані лист та документи отримані відповідачем (вх. №95 від 10.06.2015), про що свідчить відповідна відмітка.

22.10.2014 між ТОВ «Транспортна компанія Лотос» (орендодавець) та ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія» (орендар) укладено договір оренди №78 відповідно до умов якого орендодавець передає в строкове платне користування орендареві для здійснення господарської діяльності орендарем автомобіль Porsche Panamera номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

15.06.2015 між ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія» (первісний кредитор) та ТОВ «Транспортна Компанія Лотос» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №УТ/01, відповідно до якого первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор приймає право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за договором добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №120.0791421.066 від 27.02.2014 (основний договір), укладеним між первісним кредитором та ПрАТ «СК «Альфа Страхування» (боржник).

Відповідно до п. 1.2. договору про відступлення права вимоги новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобов'язань за основним договором по виплаті страхового відшкодування по випадку дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26.02.2015.

Листом №18 від 18.06.2015 ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія» повідомило ПрАТ «СК «Альфа Страхування» про відступлення права вимоги за договором добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №120.0791421.066 від 27.02.2014, що підтверджується товарно-транспортною накладною №5 ТОВ «Нова Пошта».

07.07.2015 ТОВ «Транспортна Компанія Лотос» направлено на адресу ПрАТ «СК «Альфа Страхування» вимогу про виплату страхового відшкодування у розмірі 969 266,12 грн., що підтверджується експрес-накладною №6331 ТОВ «Нова Пошта».

Листом вих. №77 від 21.08.2015 ПрАТ «СК «Альфа Страхування» повідомило ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія», що в результаті ДТП були завдані збитки ТОВ «Транспортна Компанія Лотос», яке не є ні страхувальником, ні вигодонабувачем за договором страхування та страхувальник/вигодонабувач відповідно до п. 11.2.3. договору не надав документів, що підтверджують його майновий інтерес. Тому станом на 15.06.2015 страховик не має обов'язку щодо здійснення виплати страхового відшкодування, а ТОВ «БМП «Мрія» не мало права на одержання страхового відшкодування, тобто зобов'язання за яким було відступлене право вимоги ТОВ «Транспортна Компанія Лотос» не виникло.

У вересні 2015 року останній звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» про стягнення 969 266,12 грн. страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ПрАТ «СК «Альфа Страхування» в порушення умов договору страхування не здійснено виплату ТОВ «Транспортна Компанія Лотос» страхового відшкодування у розмірі 969 266,12 грн. внаслідок пошкодження ТЗ Porsche Panamera НОМЕР_1, державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Позивач зазначає, що наявність права вимагати виплату страхового відшкодування обґрунтовано договором про відступлення права вимоги №УТ/01 від 15.06.2015, який укладено між ТОВ «БМП «Мрія» та ТОВ «ТК Лотос», відповідно до якого позивачу передано право вимагати від ПрАТ «СК «Альфа Страхування» належного виконання зобов'язань за договором страхування.

У листопаді 2015 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» звернулось до господарського суду міста Києва із зустрічним позовом до ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія» та ТОВ «Транспортна компанія «Лотос» про визнання договору відступлення права вимоги №УТ/01 від 15.06.2015 недійсним.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач за зустрічним позовом зазначає, що за спірним договором про відступлення права вимоги первісним кредитором ТОВ «БМП «Мрія» було відступлено право вимоги страхового відшкодування за договором страхування, яке йому вже не належало, що свідчить про порушення сторонами норм ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України.

При прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що під час укладення договору відступлення права вимоги сторонами порушено умови договору - п. 9.2.18, норми ст. ст. 512, 514, 516 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про страхування».

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Судом встановлено, що 26.02.2015 у м. Дніпропетровськ, пров. Криворізький відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Porsche Panamera, що відповідно до розділу 7 частини 1, п. п. 2.1.1 п. 2.1. частини 2 договору страхування, п. 3.1. частини 2 договору страхування, належить до страхового випадку.

Враховуючи положення чинного законодавства та умови договору страхування, у разі якщо подія, що настала, може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, у страховика виникає обов'язок здійснити страхове відшкодування.

За умовами ст. 980 ЦК України, ст. 4 ЗУ «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Тобто, метою страхування при укладенні договору страхування транспортного засобу є погашення за рахунок страховика ризику майнової відповідальності перед іншими особами чи ризику виникнення інших збитків у результаті страхового випадку.

Згідно з ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про страхування» страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування.

Відповідно до умов договору страхування вигодонабувачем та особою, якій належить майновий інтерес, визначено ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія». Угоди про внесення змін до договору страхування в частині особи вигодонабувача, сторонами не укладались.

Пунктом 9.4.5. договору страхування визначено, що страховик зобов'язаний за заявою страхувальника укласти новий договір або внести зміни у даний договір, у випадках передбачених договором та правилами.

Так, судом встановлено, що ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія» звернулось до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» із заявою (вих. №01 від 01.10.2014) про зміну власника транспортного засобу, державний реєстраційний номер НОМЕР_2. Однак, останнім не було надано відповіді на вказану заяву та не вчинено дій щодо внесення змін до договору.

Посилання скаржника на те, що ТЗ Porsche Panamera д. р. н. НОМЕР_2 був у користуванні ТОВ «Транспортна Компанія Лотос», що підтверджується наказом №5 від 01.10.2014 відповідно до якого вказаний ТЗ був виданий у службове користування заступнику директора ТОВ «БМП «Мрія», а не у користування саме ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія», на переконання колегії суддів є необґрунтованими, оскільки вказаний ТЗ був переданий позивачем за первісним позовом третій особі відповідно до договору оренди №78 від 22.10.2014.

Отже, відповідно до договору страхування ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія», як вигодонабувач за договором, мало право вимагати від ПрАТ «СК «Альфа Страхування» виплати страхового відшкодування, у зв'язку із настанням страхового випадку, а відтак, здійснювати відступлення права вимоги за даним зобов'язанням.

Тому, посилання скаржника на те, що ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія» втратило майновий інтерес у зв'язку із зміною власника транспортного засобу є безпідставним.

В силу зобов'язальних правовідносин, що виникли між сторонами, ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія» виступає кредитором за договором страхування щодо отримання страхового відшкодування, а ПрАТ «СК «Альфа Страхування» є боржником у даному зобов'язанні.

Згідно з ст. ст. 512, 513 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, з огляду на вищенаведене та враховуючи умови договору про відступлення права вимоги №УТ/01 від 15.06.2015, позивач за первісним позовом отримав право вимагати від ПрАТ «СК «Альфа Страхування» виплату страхового відшкодування, у зв'язку із настанням 26.02.2015 страхового випадку.

Відповідно до п. 9.2.18 договору страхування, страхувальник зобов'язаний не здійснювати будь-яких дій, пов'язаних зі зміною та/або припиненням права вигодонабувача та призначенням інших вигодонабувачів за договором, якщо інше не було письмово погоджено між страхувальником, вигодонабувачем та страховиком.

Вигодонабувачем за договором добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №120.0791421.066 від 27.02.2014 на час відступлення прав вимоги та після укладення відповідного договору залишалось ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія». Зміни щодо вигодонабувача за договором страхування внаслідок укладення договору про відступлення права вимоги №УТ/01 від 15.06.2015 внесено не було, тобто правовий статус вигодонабувача не змінився.

В силу положень ст. 512, ст. 514 ЦК України укладення договору про відступлення права вимоги за договором страхування свідчить тільки про передання ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія» своїх прав ТОВ «Транспортна Компанія Лотос» вимагати від ПрАТ «СК «Альфа Страхування» виплати страхового відшкодування, у зв'язку із настанням 26.02.2015 страхового випадку, а не фактичне внесення змін до договору страхування щодо особи вигодонабувача.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №120.0791421.066 від 27.02.2014 не вбачається умов про обов'язкову згоду ПрАТ «СК «Альфа Страхування» на відступлення прав вимоги за договором страхування у порядку ст. 512 ЦК України. Умовами договору про відступлення прав вимоги передбачено лише обов'язок ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія» повідомити ПрАТ «СК «Альфа Страхування» про відступлення прав вимоги.

Судом першої інстанції враховано, що ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія повідомляючи ПрАТ «СК «Альфа Страхування» про зміну власника транспортного засобу Porsche Panamera просило страхову компанію внести зміни до договору страхування. Однак, вказана обставина не свідчить про вчинення третьої особою дій, пов'язаних зі зміною вигодонабувача

У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вчинення ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія» дій, пов'язаних зі зміною вигодонабувача, тобто останній на час зміни власника ТЗ, укладення договору про відступлення права вимоги та після настання даних обставин залишався вигодонабувачем за договором страхування, тобто особою, яка призначається страхувальником при укладенні договору страхування для отримання страхового відшкодування.

Отже, укладення договору про відступлення права вимоги має наслідком, у відповідності до ст. ст. 512, 514 ЦК України, виключно заміну кредитора у зобов'язанні щодо виплати страхового відшкодування, у зв'язку із чим, посилання скаржника на призначення нового вигодонабувача та порушення п. 9.2.18 договору страхування є безпідставним.

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з ст. 207 ГК України недійсною може бути визнано також нікчемну умову господарського зобов'язання, яка самостійно або в поєднанні з іншими умовами зобов'язання порушує права та законні інтереси другої сторони або третіх осіб. Нікчемними визнаються, зокрема, такі умови типових договорів і договорів приєднання, що виключають або обмежують відповідальність виробника продукції, виконавця робіт (послуг) або взагалі не покладають на зобов'язану сторону певних обов'язків.

Оскільки ПрАТ «СК «Альфа Страхування» не надано суду належних доказів та не доведено, що ТОВ «БМП «Мрія» втратило майновий інтерес за договором страхування та відсутність в останнього права на отримання страхового відшкодування, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №УТ/01 від 15.06.2015.

Таким чином, зустрічний позов ПрАТ «СК «Альфа Страхування» щодо визнання договору відступлення права вимоги №УТ/01 від 15.06.2015 недійсним, задоволенню не підлягає.

Статтею 991 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про страхування» та положеннями договору страхування передбачено випадки за наявності яких страхувальник може бути позбавлений права на страхове відшкодування.

Пунктом 9.2.5. частини 2 договору страхування передбачено, що страхувальник зобов'язаний у 3-денний строк у письмовій формі (факс, лист, телеграма, електронна пошта) повідомити страховика про суттєві зміни, що сталися з предметом страхування, зокрема у разі зміни власника транспортного засобу.

Відповідач за первісним позовом, як на підставу відмови у виплаті страхового відшкодування, посилається на порушення ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія» п. 9.2.5 договору страхування, зокрема не повідомлення останнім страховика після проведення 22.10.2014 реєстрації транспортного засобу Porsche Panamera д. р. н. НОМЕР_2, про зміну власника вказаного транспортного засобу.

На виконання умов п. 9.2.5. частини 2 договору страхування ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія» повідомило ПрАТ «СК «Альфа Страхування» про зміну власника транспортного засобу Porsche Panamera д. р. н. НОМЕР_2, що підтверджується листом від 01.10.2014.

Твердження скаржника про те, що ПрАТ «СК «Альфа Страхування» не було повідомлено про зміну власника транспортного засобу Porsche Panamera д. р. н. НОМЕР_2 є необґрунтованими, оскільки на листі вих. №01 від 01.10.2014, який був адресований Голові Правління ПрАТ «СК «Альфа Страхування» і в якому вказано саме адресу страховика у місті Києві, міститься відмітка про отримання даного листа фахівцем відділу збитків у місті Дніпропетровську, що засвідчена штампом ПрАТ «СК «Альфа Страхування».

Крім цього, судова колегія зазначає, що надсилання ТОВ «БМП «Мрія» листа ПАТ «СК «Альфа Страхування» через філію, у якій укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаного з експлуатацією наземного ТЗ - Porsche Panamera д. р. н. НОМЕР_2, не суперечить умовам договору і свідчить про належне виконання страхувальником умов договору.

Отже, на переконання судової колегії, відповідач за первісним позовом був належним чином повідомлений про зміну власника ТЗ Porsche Panamera д. р. н. НОМЕР_2 відповідно до вимог п. 9.2.5. договору страхування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що повідомлення страховика про зміну власника транспортного засобу 01.10.2014, тобто до 22.10.2014 - дня реєстрації ТЗ не є порушенням п. 9.2.5. договору страхування, оскільки, відповідно до чинного законодавства, момент виникнення права власності на автомобіль не пов'язаний з моментом здійснення реєстрації цього транспортного засобу за новим власником, а в силу приписі ст. 344 ЦК України, право власності на транспортний засіб виникає з моменту передання такого майна.

Пункт 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ №1388 від 07.09.1998 передбачає зобов'язання власників ТЗ та осіб, що експлуатують такі засоби на законних підставах, здійснити реєстрацію ТЗ протягом десяти діб після придбання, і жодним чином не визначає, що право власності на ТЗ переходить до нового власника в момент державної реєстрації.

Окрім того, умовами договору страхування не передбачено обов'язку страхувальника/вигодонабувача повідомляти страховика про зміну власника саме після проведення державної реєстрації ТЗ за новим власником.

З рапорту про результати огляду місця події від 26.02.2015 вбачається, що власником ТЗ Porsche Panamera д. р. н. НОМЕР_2 зазначено ТОВ «Транспортна Компанія Лотос», тому судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що під час ДТП страховик був повідомлений про те, що власником є саме ТОВ «Транспортна Компанія Лотос».

Враховуючи наведене, твердження скаржника, що обставини про зміну власника ТЗ стали відомі страховій компанії тільки після надання відповіді Управління Державтоінспекції ГУМВС України в Дніпропетровській області від 04.06.2015 №14/3575 є безпідставними.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відсутність повідомлення страховика про укладення договору оренди ТЗ Porsche Panamera д. р. н. НОМЕР_2, укладеного між ТОВ «Транспортна Компанія Лотос» та ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія» не може бути безумовною підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, у зв'язку із невиконанням п. 9.2.5. договору страхування, оскільки у відповідності до договору оренди ТЗ передано в тимчасове користування самому ж страхувальнику/вигодонабувачу за договором страхування.

Підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування передбачені п. 13.3. частини 2 договору страхування, ст. 26 ЗУ «Про страхування», однак в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують існування таких обставин.

Отже, враховуючи те, що ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія» не втрачало майнового інтересу внаслідок зміни власника транспортного засобу, договір відступлення права вимоги відповідає вимогам чинного законодавства, а ПрАТ «СК «Альфа Страхування» не доведено наявність обставин, які є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, тому страховик мав здійснити виплату страхового відшкодування.

Нормами ст. 979 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про страхування» визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Верховний Суд України в узагальненнях судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування від 19.07.2011 роз'яснив, що виходячи зі змісту наведених норм, можна зробити висновок, що коли виникає страховий випадок, страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку.

Так, відповідачем за первісним позовом не доведено суду, що страхувальником/вигодонабувачем порушено положення договору страхування, які б могли перешкодити страховій компанії переконатися, що подія, яка відбулась 26.02.2015 є страховим випадком та бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія» надано страховику документи необхідні для здійснення виплати страхового відшкодування у відповідності до умов договору (п. 11.2.), що підтверджується «Пам'яткою клієнта» від 04.03.2015 та листом вих. №10/06-01 від 10.06.2015. У свою чергу, відповідач за первісним позовом не направляв ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія» повідомлень про наявність недоліків щодо поданих документів та про надання додаткових документів.

Відповідно до ст. ст. 20, 25 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Пунктом 12.1. договору страхування визначено, що після одержання всіх документів, рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у виплаті страхового відшкодування приймається страховиком у термін до 5 робочих днів з дати отримання останнього документа. Рішення про виплату оформляється страховим актом. Протягом 5 робочих днів з дати прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування страхувальнику надсилається відповідне повідомлення з обґрунтуванням причин такої відмови.

Проте, страховик в строки, визначені п. 12.1. договору не повідомив ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія» про прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування чи відмови у такій виплаті. Натомість, лише листом №77 від 21.08.2015 ПрАТ «СК «Альфа Страхування» повідомило ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія» про відсутність обов'язку у страховика здійснювати виплату страхового відшкодування.

Твердження скаржника про те, що ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Мрія» було повідомлено про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування листом № 0418.206.15.03-0152.06 від 08.06.2015, судова колегія не бере до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази направлення вказаного листа та факт його отримання третьою особою заперечується.

Пунктом 12.4.1. договору страхування передбачено, що при часткових пошкодженнях транспортного засобу страхове відшкодування виплачується на станції технічного обслуговування у розмірі 100% від рахунку СТО (з урахуванням інших умов договору).

Судом встановлено, що позивачем за первісним позовом визначено розмір страхового відшкодування у відповідності до п. 11.4.1. договору страхування - на підставі документів ремонтної організації, а саме: рахунку ТОВ «Прайм-Авто ЛТД» №СФ-69 від 06.03.2015 вартість відновлювального ремонту ТЗ складає 969 266,12 грн.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що розрахунок страхового відшкодування у розмірі 969 266,12 грн. відповідає положенням договору страхування №120.0791421.066 від 27.02.2014.

Доводи скаржника, що розрахунок страхового відшкодування не відповідає положенням п. 12.5.7. договору страхування є також необґрунтованим.

В матеріалах справи міститься висновок експертного дослідження №2792 від 11.03.2015, який складено експертом ОСОБА_2 на замовлення ПрАТ «СК «Альфа Страхування», відповідно до якого вартість відновлювального ремонту ТЗ Porsche Panamera д. р. н. НОМЕР_2 становить 1 018 475,89 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що скаржником не надано власного обґрунтованого розрахунку страхового відшкодування, яке підлягає виплаті та доказів на підтвердження заперечень щодо розрахунку страхового відшкодування, здійсненого позивачем, судова колегія вважає, що позовна вимога ТОВ «Транспортна компанія Лотос» є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Отже, з ПрАТ «СК «Альфа Страхування» на користь ТОВ «Транспортна компанія Лотос» підлягає стягненню 969 266,12 грн. страхового відшкодування.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Нормами ст. 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2015 у справі №910/25362/15 прийнято після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, а також у зв'язку із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, і є таким що відповідає нормам закону.

Зважаючи на те, що доводи відповідача за первісним позовом законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2015 у справі №910/25362/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Альфа Страхування» - без задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» на рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2015 у справі №910/25362/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2015 у справі №910/25362/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/25362/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.І. Лобань

Р.В. Федорчук