РІШЕННЯ

"03" березня 2016 р.Справа № 921/49/16-г/6

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

Розглянув справу

за позовом Фермерського господарства "Прометей" (вул. Довбуша, 5, с. Перерив, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78268)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр-Галичина" (вул. Кривоноса, 2б, м. Тернопіль, 46027)

про стягнення 1 450 000 грн. боргу, 419 368,95 грн. пені, 37 373,42 грн. 3% річних, 414 722,88 грн. втрат від інфляції.

За участю представників сторін:

позивача - Давимука В.Я., Фальбійчук О.М.

відповідача - Перепелюк П.З.

суть справи:

Фермерське господарство "Прометей" звернулось в господарський суд Тернопільської області із позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр-Галичина" про стягнення, з врахуванням зменшення позовних вимог 1 450 000 грн. боргу, 419 368,95 грн. пені, 37 373,42 грн. 3% річних, 414722,88 грн. втрат від інфляції.

Розгляд справи, призначений вперше на 04 лютого 2016 року було відкладено на 18 лютого 16 року, а пізніше на 03 березня 2016 року.

У прийнятті заявленого відповідачем зустрічного позову, ухвалою суду від 22 лютого 2016 року було відмовлено.

У відзиві на позов та усних поясненнях представника, відповідач проти основного зобов'язання не заперечив. Разом з тим, звернув увагу суду на несвоєчасне перерахування позивачем суми попередньої оплати та з огляду на це, невірне нарахування пені. Пояснив невиконання поставки товарно-матеріальних цінностей шахрайством з боку свого, але іншого контрагента, про що було повідомлено правоохоронні органи та позивача у справі. Крім того зазначив, що грошове зобов'язання у ТОВ "Агроцентр-Галичина" виникло лише після закінчення семиденного терміну з дати отримання претензії, отже 3% річних та втрати від інфляції, на думку відповідача, також позивачем нараховано не вірно.

З огляду на перелічені обставини, відповідач просив суд покласти на позивача обов'язок перерахувати пеню, річні та втрати від інфляції, а провадження у справі зупинити до моменту вирішення кримінальної справи.

Зазначені відповідачем обставини, відповідно до ст. 79 ГПК України, не є підставою для зупинення провадження. А тому клопотання ТОВ "Агроцентр-Галичина" про зупинення провадження відхилено.

В засіданні учасникам процесу роз'яснено належні їм права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20,22,81-1 ГПК України.

За відсутності відповідного клопотання аудіозапис судового засідання не здійснювався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено:

20 січня 2015 року між ТОВ "Агроцентр-Галичина" та ФГ "Прометей" укладено договір поставки №20/01/15-1, відповідно до якого, постачальник (відповідач) брав на себе зобов'язання поставити покупцю товар, а покупець (позивач) зобов'язувався оплатити його на умовах 100% передоплати.

У специфікаціях від 21 січня 2015 року, які є додатками до договору від 20 січня 2015 року, сторони узгодили асортимент, кількість, строки поставки, вартість товару та календарний графік платежів.

Зокрема, в додатку №1 встановлено обов'язок покупця перерахувати на користь постачальника 991840 грн. в строк до 23 січня 2015 року, а поставка мала бути здійснена в період 09-13 лютого 2015 року. Додатком №2 передбачалась оплата в сумі 458240 грн. до 23 січня 2015 року, а поставка в термін з 23 по 27 лютого 2015 року. Загальна сума поставки складала (991840+458 грн.

Згідно з п. 2.2 договору, у разі надходження коштів, після закінчення узгодженого терміну, продавець управнений не виконувати заявку покупця і повернути йому грошові кошти, або притримати постачання і передати товар по вартості, яка складеться на день передачі.

За затримку з передачею покупцеві оплаченого ним товару, пунктом 5.2 договору передбачено відповідальність постачальника у вигляді нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непереданого товару за кожен день прострочення.

В розділі 8 договору сторони обумовили можливість звільнення від відповідальності за порушення виконання зобов'язань в разі виникнення форс-мажорних обставин, настання яких має бути підтверджено довідкою Торгово-промислової палати України або іншого компетентного органу.

Платіжними дорученнями №1827 від 21.01.15р. та №№ 1839, 19, 20, 1843, 1844 від 22.01.15р., ФГ "Прометей" перерахувало на розрахунковий рахунок ТОВ "Агроцентр-Галичина" 1435840 грн.

Решту (1840) 14240 грн. було перераховано позивачем 27 січня 2015 року платіжним дорученням №1851.

Заперечень що відступів від положень угоди, інших зауважень щодо несвоєчасного внесення попередньої оплати, у т.ч. в порядку п.2.2 договору, станом на час її прийняття від постачальника не надходило.

У визначені договором строки постачальник своє зобов'язання не виконав взагалі.

ТОВ "Агроцентр-Галичина" направило директору ФГ "Прометей" лист №97 від 04 березня 2015 року, в якому повідомило про неможливість дотримання ним умов договору через неправомірні дії третіх осіб, та запропонувало врегулювати ситуацію шляхом поставки інших, не передбачених договором товарно-матеріальних цінностей, продовження строку поставки або повернення коштів з відстрочкою до 31 грудня 2015 року.

В листі №370 від 20 липня 2015 року ТОВ "Агроцентр-Галичина" гарантувало ФГ "Прометей" виконання своїх зобов'язань в строк до 31 грудня 2015 року та просило уточнити спосіб.

28 липня 2015 року ФГ "Прометей" направило на адресу ТОВ "Агроцентр-Галичина" претензію №452 від 27 липня 2015 року з вимогою повернути 1450080 грн. попередньої оплати.

У відповіді на претензію №401 від 25 серпня 2015 року постачальник вимоги покупця визнав повністю та запевнив, що грошові кошти будуть повернуті не пізніше ніж гарантовано в листі №370 від 20 липня 2015 року, тобто до 31 грудня 2015 року.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань стало підставою для звернення позивача до суду із вимогою, про відновлення його порушених прав в судовому порядку.

З'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до змісту пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення.

Поданими доказами, не запереченими належним чином відповідачем, частково доведено обґрунтованість заявлених вимог.

Так, статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку .

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В порядку ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає настання правових наслідків порушення зобов'язання такі як зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків.

У відповідності до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, приписи ч.2. ст.693 ЦК України надають покупцю право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст.712 ЦК України).

Судом з'ясовано, що в порушення умов договору, вимоги про повернення сплачених коштів, приписів перелічених норм, а також ст. ст. 11, 14, 629 ЦК України, ст.ст.173, 174, 193 ГК України, відповідач поставку товару не здійснив, суму попередньої оплати, а саме 1450080 грн. покупцю не повернув.

Доказів на підтвердження іншого, відповідачем не представлено.

Проте, позивач просив суд стягнути частину боргу в сумі 1450000грн.

За таких обставин, з огляду на приписи ст. 22 ГПК України щодо визначення вимог виключно позивачем, позов про примусове повернення 1450000 грн. попередньої оплати підлягає задоволенню як обґрунтований і визнаний відповідачем.

Згідно з ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

За змістом ст. 230 ГК України, ст. 549 ЦК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ст. 550 ЦК України).

Предметом неустойки відповідно до ст. 551 ЦК України, може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Відповідно до ч. 4. ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

В силу ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Зважаючи на наведене, враховуючи встановлення судом факту порушення відповідачем виконання зобов'язання, передбачений п. 5.2 договору обов'язок постачальника по сплаті пені, а також визначені договором терміни виникнення у відповідача зобов'язання по поставці товарів та строки нарахування неустойки, вказані в розрахунку позивача суми зобов'язання та період нарахування, інші обставини справи, вимоги про стягнення 419 368, 95 грн. пені підлягають задоволенню.

При цьому, відповідно до п. 5.2 укладеного між сторонами договору від 20 січня 2015 року з додатками, відповідач зобов'язаний сплачувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непереданого товару за кожен день прострочення. Тобто, такий обов'язок не залежить від надіслання позивачем вимоги (претензії) про повернення коштів, як про це зазначає продавець.

А наявність форс-мажорних обставин має бути підтверджена довідкою Торгово-промислової палати України або іншого компетентного органу.

Представлені відповідачем договори, платіжні документи, заява (повідомлення) про злочин №79 від 26 лютого 2015 року та витяг про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002495, не встановлюють факту наявності форс-мажорних обставин, а тому, доводи відповідача з приводу невірного нарахування пені суд оцінює критично.

За ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом із тим, стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним грошового зобов'язання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав - повернення сплаченого авансу за непоставлений товар.

За своєю суттю обов'язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобов'язання в розумінні статті 625 ЦК України (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2014 року у справі № 921/266/13-г/7|3-90гс14).

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, в силу приписів ст. 111-28 ГПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Від-так, в задоволенні позову про стягнення 37 373,42 грн. 3% річних та 414 722,88 грн. інфляційних нарахувань слід відмовити.

Сплачений судовий збір, згідно з ст.ст. 44,49 ГПК України, відшкодовується позивачу за рахунок відповідача пропорційно до задоволених вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1, 2, 12, 4-3, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр-Галичина" (вул. Кривоноса, 2б, м. Тернопіль, 46027, код 37556849)

на користь Фермерського господарства "Прометей" (вул. Довбуша, 5, с. Перерив, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78268, код 30344875) 1450 000 (один мільйон чотириста п'ятдесят тисяч) грн. боргу, 419 368 (чотириста дев'ятнадцять тисяч триста шістдесят вісім) грн. 95 коп. пені та 28 040 (двадцять вісім тисяч сорок) грн. 53 коп. судового збору.

Видати наказ.

2. В задоволенні вимог про стягнення 37 373,42 грн. 3% річних та 414 722,88 грн. інфляційних нарахувань відмовити.

Сторони вправі подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття (підписання), через місцевий господарський суд.

Дата підписання: 11 березня 2016 року.

Суддя І.П. Шумський