ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10 березня 2016 р. Справа № 918/24/16

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М. розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Об'єднані технології ЛТД"

до Кредитної спілки "Рівненщина"

про повернення позики та стягнення заборгованості по договору позики в сумі 125 616,31 грн.

В засіданні приймали участь:

Від позивача : ОСОБА_1 (керівник).

Від відповідача : не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: В січні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Об'єднані технології ЛТД" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Кредитної спілки "Рівненщина" про повернення позики та стягнення заборгованості по договору позики в сумі 125 616 грн. 31 коп., з яких 50 000 грн. 00 коп. сума основного боргу, 31 753 грн. 43 коп. сума нарахованих процентів по договору за час фактичного користування коштами, 4 462 грн. 88 коп. 3% річних, 39 400 грн. 00 коп. інфляційні втрати.

За результатами автоматичного розподілу позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "Об'єднані технології ЛТД" до Кредитної спілки "Рівненщина" про повернення позики та стягнення заборгованості по договору позики розподілено судді Павленку Є.В.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 15.01.2016р. порушено провадження у справі №918/24/16 та призначено розгляд справи на 02.02.2016р.

Розпорядженням керівника апарату від 01.02.2016р. №01-04/44/2016 у зв'язку з прийняттям Указу Президента України № 21/2016 від 23.01.2016 року "Про переведення суддів", який набрав чинності з моменту його прийняття, суддю господарського суду Рівненської області Павленка Євгена Валерійовича переведено на роботу на посаду судді господарського суду міста Києва та відповідно до пунктів 2.3.50-2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 918/24/16.

За результатами повторного автоматичного розподілу, справу №918/24/16 передано на розгляд судді Горплюк А.М.

В судовому засіданні 02.02.2016р. оголошувалась перерва до 23.02.2016р.

Ухвалою суду від 23.02.2016р. розгляд справи відкладено на 10.03.2016р..

В судовому засіданні 10.03.2016р. представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача в судові засідання 10.03.2016р. не зявився, хоча належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 57).

Суд вбачає, що відповідно до статті 75 ГПК України наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду позовної заяви без участі представника відповідача.

В результаті розгляду матеріалів справи, господарський суд:

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 17 січня 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Об'єднані технології ЛТД" (надалі позикодавець) та Кредитна спілка "Рівненщина" (надалі спілка) уклали Договір позики №1 (надалі договір; а.с. 10-11), відповідно до п.1.1. якого позикодавець передає у користування спілки грошові кошти в сумі 50 000 грн. 00 коп., а спілка зобовязується повернути позикодавцю таку ж саму грошову суму, а також сплатити відсотки від суми позики, на умовах, визначених цим договором.

У відповідності до п.1.2. договору, сторони погодили, що у позику передаються грошові кошти, що належать позикодавцю, у розмірі 50 000 грн. 00 коп., та які знаходяться у спілки, внаслідок виконання сторонами договору №56 від 17.07.2006р. (депозитний вклад зі сплатою процентів по закінченню строку дії договору, без права поповнення).

Позика надається на строк з 18 січня 2007 року по 18 липня 2007 року включно (п. 1.3. договору).

Згідно п. 2.1. договору, нарахування процентів на позику здійснюється за процентною ставкою в розмірі, визначеному в додаткові угоді №1 до цього договору, яка є його невідємною частиною.

Спілка нараховує та сплачує позикодавцю проценти за процентною ставкою, визначеною у додатковій угоді, укладеній на виконання п.1.1. цього договору, за фактичний строк користування позикою, та перераховує суму позики та суму нарахованих процентів на поточний рахунок позикодавця, визначений в п.2.5. цього договору на протязі одного дня (п. 2.2. договору).

Згідно п.3.2.2. договору, спілка зобовязана повернути позикодавцю позику та суму нарахованих процентів в порядку, передбаченому цим договором.

Цей договір набуває чинності з дати підписання та діє до моменту повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань (п. 5.5. договору).

Додатковими угодами №1 від 17.01.2007р., №2 від 17.07.2007р., №3 від 18.01.2008р., №4 від 18.07.2008р., №5 від 19.01.2009р., №6 від 20.07.2009р., №7 від 19.01.2010р., №8 від 19.07.2010р., №9 від 21.02.2011р., №10 від 19.07.2011р., №11 від 19.01.2012р. та №13 від 19.07.2012р. сторонами продовжувався термін дії позики та встановлювався новий розмір процентної ставки за користування позикою.

У відповідності до додаткової угоди № 13 (а.с. 17 зворот), позика надається на строк з 18 січня 2007 року по 21 січня 2013 року включно. Відповідно, згідно умов договору 22 січня 2013 року є датою повернення вкладу і виплати Кредитною спілкою "Рівненщина" Товариству з обмеженою відповідальністю "Об'єднані технології ЛТД" нарахованих відсотків.

Листом №01 від 26.04.2013р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Об'єднані технології ЛТД" звернулось до Кредитної спілки "Рівненщина" з вимогою про повернення суми позики та сплату процентів за позикою та сплати пені (а.с. 20).

Листом №01-16/907 від 03.07.2013р. Кредитна спілка "Рівненщина" підтвердила факт користування позикою в сумі 50 000 грн. 00 коп. та повідомила Товариство з обмеженою відповідальністю "Об'єднані технології ЛТД" про оплату процентів по мірі надходження коштів (а.с. 25).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Об'єднані технології ЛТД" 03.07.2013р., 30.09.2013р., 15.10.2014р. та 27.03.2015р. зверталося до Кредитної спілки "Рівненщина" з претензіями про повернення суми позики, сплати процентів, пені, 3% річних, інфляційних втрат та неустойку за користування чужими грошовими коштами (а.с. 27-28), вказані претензії залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не повернув позивачу позику у розмірі 50 000 грн. 00 коп., що не було спростовано відповідачем.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановивши обставини справи і давши їм правову оцінку, господарський суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами Договору позики № 1 від 17.01.2007р., суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором позики.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 3 статті 1049 Цивільного кодексу України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Судом встановлено, що у відповідності до п.1.2. договору, сторони погодили, що у позику передаються грошові кошти, що належать позикодавцю, у розмірі 50 000 грн. 00 коп., та які знаходяться у спілки, внаслідок виконання сторонами договору №56 від 17.07.2006р.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.2.2 Договору позики № 1 від 17.01.2007р. спілка нараховує та сплачує позикодавцю проценти за процентною ставкою, визначеною у додатковій угоді, укладеній на виконання п.1.1. цього договору, за фактичний строк користування позикою, та перераховує суму позики та суму нарахованих процентів на поточний рахунок позикодавця, визначений в п.2.5. цього договору на протязі одного дня.

Таким чином, враховуючи положення п.п.2.2 Договору позики № 1 від 17.01.2007р. та додаткової угоди № 13 до Договору позики № 1 від 17.01.2007р., суд дійшов висновку, що відповідач повинен був повернути позику у розмірі 50 000 грн. 00 коп. у строк до 23.01.2013р.

Оскільки, відповідачем позика повернута не була, така підлягає стягнення з нього в судовому порядку в розмірі 50 000 грн. 00 коп.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Об'єднані технології ЛТД" просить стягнути з Кредитної спілки "Рівненщина" заборгованість по сплаті відсотків у розмірі 31 753 грн. 43 коп., з яких 1 999 грн. 98 коп. за період дії додаткової угоди №13 від 19.07.2012р. до договору позики №1 від 17.01.2007р. з 20.07.2012р. по 21.01.2013р. та 29 753 грн. 45 коп. за період з 22.01.2013р. по 12.01.2016р. нарахованих виходячи з процентної ставки в розмірі 20%.

У відповідності до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як зазначалось вище, у відповідності до додаткової угоди № 13 до Договору позики №1 від 17.01.2007р., позика надається на строк з 18 січня 2007 року по 21 січня 2013 року включно.

При цьому, суд звертає увагу на те, що ані договором позики №1 від 17.01.2007р., ані додатковими угодами не передбачено автоматичне пролонгування договору позики на новий строк.

Таким чином, договір позики №1 від 17.01.2007р. припинив свою дію 21.01.2013р.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що розмір процентів договором не встановлено, а тому необхідно нараховувати проценти на рівні облікової ставки Національного банку України.

Суд здійснив розрахунок процентів самостійно.

За розрахунком суду проценти за користування позикою за період з 22.01.2013 року по 12.01.2016 року становлять 21 420 грн. 55 коп.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованість по сплаті процентів підлягають задоволенню частково в сумі 23 420 грн. 53 коп. (1 999 грн. 98 коп. за період з 20.07.2012р. по 21.01.2013р. + 21 420 грн. 55 коп. за період з 22.01.2013р. по 12.01.2016р. = 23 420 грн. 53 коп.).У відповідності до пункту 2 статті 625 Цивільного кодексу України: боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Згідно розрахунку (а.с. 8-9) позивач нарахував відповідачу 3% річних 4 462 грн. 88 коп. та 39 400 грн. 00 коп. інфляційних втрат за період 22.01.2013р. по 12.01.2016р.

Перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку, суд встановив, що розмір 3% річних становить 4 463 грн. 01 коп., розмір інфляційних втрат становить 39 750 грн. 00 коп., однак враховуючи, що суд не може вийти за межі позовних вимог, суд задовольняє заявлені позивачем вимоги про стягнення 4 462 грн. 88 коп. 3% річних та 39 400 грн. 00 коп. інфляційних втрат за період 22.01.2013р. по 12.01.2016р.

Статтями 33 та 34 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обовязковим.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу, суми нарахованих процентів по договору за час фактичного користування коштами, 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати у даній справі покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам згідно з ч.1 ст.49 ГПК України в сумі 1 759 грн. 31 коп.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Кредитної спілки "Рівненщина" (33014, м. Рівне, вул. Княгині Ольги, буд. 9, ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Об'єднані технології ЛТД" (33028, АДРЕСА_1, ) - 50 000 грн. 00 коп. основного боргу, 23 420 грн. 53 коп. заборгованість по сплаті процентів, 4 462 грн. 88 коп. 3% річних, 39 400 грн. 00 коп. інфляційних втрат та 1 759 грн. 31 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення підписане суддею 14 березня 2016р.

Суддя Горплюк А.М.