РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016Справа №910/27561/15

За позовомПублічного акціонерного товариства "Деревообробний комбінат № 7"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Калигор Авто"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -
Публічне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Київміськбуд"
провизнання договору недійсним

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Дяденчук О.Г. - представник за довіреністю № 7 від 12.01.20165;

від відповідача: не з'явились;

від третьої особи: не з'явились;

Чередниченко О.С. - судовий експерт на підставі свідоцтва НОМЕР_1 від 01.12.2011 та посвідчення НОМЕР_3 від 16.02.2016;

Сукманова Т.О. - судовий експерт на підставі свідоцтва НОМЕР_2 від 16.10.2007 та посвідчення НОМЕР_4 від 16.02.2016.

ВСТАНОВИВ:

26.10.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Деревообробний комбінат № 7" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Калигор Авто" про визнання договору недійсним.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що Договір про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014, сторонами якого є Публічне акціонерне товариство "Деревообробний комбінат № 7" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Калигор Авто", підписано з боку позивача не керівником Публічного акціонерного товариства "Деревообробний комбінат № 7" ОСОБА_5 (яка була керівником позивача станом на 18.11.2014), а невідомою особою, та не містить відтиску печатки юридичної особи позивача. Тобто, як стверджує позивач, Договір про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 суперечить вимогам законодавства, оскільки підписаний невідомою особою від імені Публічного акціонерного товариства "Деревообробний комбінат № 7", яка не мала повноважень на його підписання. Крім того, позивач зауважив, що позивачем не вчинялись будь-які дії, які б свідчили про прийняття (схвалення) Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014, оскільки у бухгалтерському обліку Публічного акціонерного товариства "Деревообробний комбінат № 7" відсутні відомості щодо вчинення будь-яких операцій на виконання вказаного договору і заборгованість Відкритого акціонерного товариства "Трест Міськбуд-4" обліковується по Дт 361. З огляду на вищевикладене, позивач просив суд визнати недійсним Договір про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2015 порушено провадження у справі № 910/27561/15; залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Київміськбуд"; розгляд справи призначено на 13.11.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 27.11.2015; зобов'язано відповідача, зокрема, надати суду оригінал Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014.

При цьому, з огляду на те, що оспорюваний позивачем правочин (Договір про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014), у графі підпис керівника Публічного акціонерного товариства "Деревообробний комбінат № 7" містить прізвище та ініціали ОСОБА_5, яка з урахуванням наявних у справі матеріалів була директором Публічного акціонерного товариства "Деревообробний комбінат № 7" станом на дату підписання оспорюваного договору (Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014), та водночас за наданими позивачем поясненнями, ОСОБА_5 не є наразі посадовою особою або працівником Публічного акціонерного товариства "Деревообробний комбінат № 7", суд, з урахуванням положень пункту 11 частини 1 статті 65 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку щодо необхідності виклику ОСОБА_5 у судове засідання з метою надання пояснень з приводу обставин укладення Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014, а також надання вільних, умовно-вільних та експериментальних зразків підпису з метою проведення почеркознавчої експертизи.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2015 викликано у судове засідання 27.11.2015 ОСОБА_5 для надання пояснень з приводу обставин укладення договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014, підписаного між Публічним акціонерним товариством "Деревообробний комбінат № 7" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Калигор авто"; зобов'язано ОСОБА_5 надати суду оригінали документів (у кількості не менше 15 шт.), які містять: 1) вільні зразки підпису, а саме - підписи, що достовірно виконані ОСОБА_5 до 29.10.2015 (порушення провадження у господарській справі № 910/27561/15) та не пов'язані з обставинами даної господарської справи щодо оспорювання Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014; 2) умовно-вільні зразки підпису, а саме - зразки підпису, виконані ОСОБА_5 до 29.10.2015 (порушення провадження у господарській справі № 910/27561/15), але пов'язані з обставинами даної господарської справи, або виконані після 29.10.2015 (порушення провадження у господарській справі № 910/27561/15), але не в зв'язку з обставинами даної господарської справи.

26.11.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 13.11.2015, а саме вільні та умовно-вільні зразки підпису ОСОБА_5

26.11.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, в якому позивач просив суд призначити у справі № 910/27561/15 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити здійснювати Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, та на розгляд експерта поставити питання, чи виконано підпис у Договорі про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 у розділі 6 "Місцезнаходження і реквізити сторін: Первісний кредитор Публічне акціонерне товариство "Деревообробний комбінат № 7" керівник ОСОБА_5" - особисто ОСОБА_5?

У судове засідання 27.11.2015 з'явилась ОСОБА_5, судом було пред'явлено для огляду ОСОБА_5 документи, подані позивачем через відділ діловодства суду 26.11.2015 із умовно-вільними та вільними зразками підписів ОСОБА_5, та підтверджено, що всі документи містять особистий підпис ОСОБА_5

При цьому, у судовому засіданні 27.11.2015 судом було відібрано у ОСОБА_5 експериментальні зразки підпису для проведення почеркознавчої експертизи.

ОСОБА_5 у судовому засіданні 27.11.2015 надала пояснення, що підпис, який міститься в Договорі про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 - графа підпис керівника Публічного акціонерного товариства "Деревообробний комбінат № 7", не є особистим підписом ОСОБА_5

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2015 призначено у справі № 910/27561/15 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз; на вирішення експерта поставлено питання: Чи виконано підпис від імені керівника Публічного акціонерного товариства "Деревообробний комбінат № 7" ОСОБА_5 у розділі 6 Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 "Місцезнаходження і реквізити сторін" (арк. справи 13, 86,170) саме ОСОБА_5 чи іншою особою?; зупинено провадження у справі № 910/27561/15 до проведення Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз судової почеркознавчої експертизи (або до дачі висновку чи повідомлення про неможливість проведення експертизи).

24.12.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз повернулись матеріали справи № 910/27561/15 разом із клопотанням судових експертів Чередниченко О.С. та Сукманової Т.О. про надання додаткових матеріалів для проведення судово-почеркознавчої експертизи № 23426/23427/15-32, а саме: оригіналу досліджуваного документа - Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014; вільних зразків почерку ОСОБА_5, у тому числі зіставлювані за часом виконання з досліджуваним документом, тобто за 2014 рік, які можуть знаходитися у різнохарактерних документах (заяві на видачу паспорта /Форма № 1/, автобіографії, договорах, довіреностях, платіжних документах, квитанціях, листах тощо), де мають бути наявні літери «К», «и», «р»; експериментальних зразків почерку ОСОБА_5 у вигляді запису «ОСОБА_5.», відповідно до вимог Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (додаток до відомчої інструкції).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2015 поновлено провадження у справі № 910/27561/15 для розгляду клопотання судових експертів про надання додаткових матеріалів для проведення судово-почеркознавчої експертизи; задоволено клопотання судових експертів Чередниченко О.С. та Сукманової Т.О. про надання додаткових матеріалів для проведення судово-почеркознавчої експертизи № 23426/23427/15-32 у справі № 910/27561/15; зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Деревообробний комбінат № 7» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Калигор Авто» терміново в строк до 16.01.2016 надати суду оригінал досліджуваного документа - Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 (у випадку відсутності у сторін оригіналу Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 - надати суду письмові пояснення щодо його відсутності); зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Деревообробний комбінат № 7» надати суду та забезпечити надання ОСОБА_5 терміново в строк до 16.01.2016 вільні зразки почерку ОСОБА_5, у тому числі зіставлювані за часом виконання з досліджуваним документом, тобто за 2014 рік, які можуть знаходитися у різнохарактерних документах (заяві на видачу паспорта /Форма № 1/, автобіографії, договорах, довіреностях, платіжних документах, квитанціях, листах тощо), де мають бути наявні літери «К», «и», «р».

При цьому, зважаючи на необхідність відібрання у ОСОБА_5 експериментальних зразків почерку, на виконання клопотання судових експертів Чередниченко О.С. та Сукманової Т.О. про надання додаткових матеріалів для проведення судово-почеркознавчої експертизи № 23426/23427/15-32, ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2015 у справі № 910/27561/15 призначено судове засідання на 30.12.2015.

29.12.2015 через канцелярію суду позивачем долучено до матеріалів справи вільні зразки почерку ОСОБА_5 та письмові пояснення, в яких позивач зазначив, що у Публічного акціонерного товариства «Деревообробний комбінат № 7» та у Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» відсутній оригінал Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Калигор Авто» направило третій особі копію вказаного договору разом із вимогою-повідомленням № 2/02 від 23.02.2015, а позивач дізнався про існування Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 з листа Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд», додатком до якого була копія вказаного договору.

У судове засідання 30.12.2015 з'явились представник позивача та ОСОБА_5; на виконання клопотання судових експертів Чередниченко О.С. та Сукманової Т.О. про надання додаткових матеріалів для проведення судово-почеркознавчої експертизи № 23426/23427/15-32 судом відібрано експериментальні зразки почерку ОСОБА_5 у вигляді запису «ОСОБА_5.».

При цьому, судом було позначено кожен відібраний судом експериментальний зразок почерку ОСОБА_5 та посвідчено власним підписом, відповідно до Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08.10.98 N 53/5.

Крім того, у судовому засіданні 30.12.2015 ОСОБА_5 було оглянуто документи (арк. справи 192-195), подані позивачем через відділ діловодства суду 29.12.2015, та підтверджено, що всі документи містять вільні зразки почерку ОСОБА_5, відповідно до Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08.10.98 N 53/5.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.12.2015 зупинено провадження у справі № 910/27561/15 до проведення Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз судової експертизи (або до дачі висновку чи повідомлення про неможливість проведення експертизи), що призначена ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2015 у справі № 910/27561/15, та повернення матеріалів справи до суду.

24.02.2016 до Господарського суду міста Києва з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз повернулись матеріали справи № 910/27561/15 разом із повідомленням судових експертів про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи № 23426/23427/15-32 від 18.02.2016 у справі № 910/27561/15 у зв'язку з тим, що проведення почеркознавчої експертизи неможливе без наявності оригіналу досліджуваного документу, а саме Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014, тоді як в матеріалах справи наявна лише копія вказаного договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.02.2016 поновлено провадження у справі № 910/27561/15; розгляд справи призначено на 15.03.2016; зобов'язано сторін надати письмові пояснення з урахуванням повідомлення судових експертів про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи № 23426/23427/15-32 від 18.02.2016; вкотре зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Калигор Авто" надати суду оригінал Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014.

Крім того, вказаною ухвалою суду викликано у судове засідання судових експертів Чередниченко О.С. та Сукманову Т.О. (або будь-якого іншого експерта, уповноваженого на проведення почеркознавчої експертизи) для надання пояснень щодо проведення судової експертизи; зобов'язано судових експертів Чередниченко О.С. та Сукманову Т.О. надати письмові пояснення щодо технічної можливості проведення почеркознавчої експертизи по копіям документів за відсутності оригіналів таких документів.

15.03.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення, в яких позивач зазначив, що у нього відсутній оригінал Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014.

У судовому засіданні 15.03.2016 судові експерти Чередниченко О.С. та Сукманова Т.О. подали письмові пояснення щодо технічної можливості проведення почеркознавчої експертизи за копіями документів та за відсутності оригіналів таких документів, зазначивши, що дослідження почергових об'єктів за електрофотокопіями документів на сучасному етапі розвитку почеркознавства в Україні не проводяться. Вказане регламентується п. 3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 27.07.2015 № 1350/5), відповідно до якого коли об'єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об'єкта, крім об'єктів почеркознавчих досліджень, його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз. Крім того, відповідно до п. 1.1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (додаток до Інструкції) для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.

У судовому засіданні 15.03.2016 представник позивача подав письмові пояснення, в яких зазначив, що копію Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 позивач отримав від Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд", водночас, оригінал вказаного договору у позивача відстуній.

Представник позивача у судовому засіданні 15.03.2016 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 15.03.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином за адресою, яка зазначена у Спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 21362563 від 29.10.2015, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією реєстру поштових відправлень суду.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка відділення поштового зв'язку (разом із поштовим конвертом та повідомленням про вручення) про повернення поштового відправлення у зв'язку із неправильним зазначенням адреси.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Представник третьої особи у судове засідання 15.03.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 276.

У судовому засіданні 15.03.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2014 у справі № 50/254-43/124-46/304-2012 (залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2014 у справі № 50/254-43/124-46/304-2012) за заявою Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва до Відкритого акціонерного товариства «Трест Міськбуд-4» про банкрутство затверджено мирову угоду від 16.01.2014, укладену між кредиторами Відкритого акціонерного товариства «Трест Міськбуд-4» в особі голови комітету кредиторів - представника Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" та Відкритим акціонерним товариством «Трест Міськбуд-4» в особі керуючого санацією - арбітражного керуючого Поди В.В., щодо вимог кредиторів другої, третьої, четвертої та шостої черг на загальну суму 17143914 грн. 26 коп.

Відповідно до п. 3 мирової угоди, затвердженою ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2014 у справі № 50/254-43/124-46/304-2012, Публічне акціонерне товариство "Деревообробний комбінат № 7" є кредитором четвертої черги Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" із вимогою на суму 371604 грн. 00 коп.; виплата здійснюється протягом щістдесяти днів з моменту набрання законної сили ухвали Господарського суду міста Києва про затвердження умов мирової угоди.

Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Деревообробний комбінат № 7" звернулось до Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог (вих № 65 від 16.02.2015), в якій зазначило, що у Публічного акціонерного товариства "Деревообробний комбінат № 7" існує заборгованість перед Публічним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Київміськбуд" у розмірі 130327 грн. 00 коп.

При цьому, з огляду на те, що Публічне акціонерне товариство "Деревообробний комбінат № 7" є кредитором четвертої черги Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" із вимогою на суму 371604 грн. 97 коп., позивач просив Публічне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Київміськбуд" здійснити зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 130327 грн. 00 коп. та підписати угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Судом встановлено, що листом вих № 56 від 13.03.2015 Публічне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Київміськбуд" повідомило Публічне акціонерне товариство "Деревообробний комбінат № 7" про те, що на адресу ПАТ «ХК «Київміськбуд» надійшло повідомлення від Товариства з обмеженою відповідальністю "Калигор Авто" про укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю "Калигор Авто" та Публічним акціонерним товариством "Деревообробний комбінат № 7" Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014.

Листом вих № 106 від 19.03.2015 позивач повідомив Публічне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Київміськбуд" про відсутність у нього будь-якої інформації та будь-якого документального підтвердження договірних відносин з Товариством з обмеженою відповідальністю "Калигор Авто" щодо відступлення права вимоги заборгованості Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" у розмірі 371604 грн. 97 коп. та просило третю особу надати позивачу копії усіх наявних у Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" документів, які стосуються відступлення прав вимоги.

Судом встановлено, що листом вих № 113 від 20.03.2015 позивач звернувся до відповідача та з огляду на відсутність у позивача будь-яких документів, що підтверджують передачу прав вимоги до Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд", просив надати належним чином засвідчені копії документів на підтвердження відступлення прав вимоги.

У позовній заяві позивач зазначив, що відповідач не надав відповіді на лист позивача вих № 113 від 20.03.2015 та не надіслав позивачу належним чином засвідчені копії документів на підтвердження відступлення прав вимоги до Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" у сумі 371604 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Київміськбуд" разом із листом вих № 110 від 19.05.2015 надіслало Публічному акціонерному товариству "Деревообробний комбінат № 7" копію Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 та копію вимоги-повідомлення вих № 2/02 від 23.02.2015, в якій відповідач повідомляв Публічне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Київміськбуд" про необхідність сплачувати заборгованість на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Калигор Авто" з огляду на укладення між позивачем та відповідачем Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014.

Судом встановлено, що 19.05.2015 відбулась нарада у директора Публічного акціонерного товариства "Деревообробний комбінат № 7", що підтверджується протоколом від 19.05.2015 (копія долучена позивачем до позовної заяви), порядком денним якої було розгляд копій документів щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Калигор Авто", які надійшли від Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд".

У вказаному протоколі, зокрема, зазначено, що директор Подлужний В.М., заступник директора з економічних питань Кот Т.В. та головний бухгалтер Єрко Т.С. підтвердили невідповідність підпису, який міститься у розділі 6 «Місцезнаходження і реквізити сторін» Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 від керівника первісного кредитора (Публічного акціонерного товариства "Деревообробний комбінат № 7") ОСОБА_5, і цей підпис належить невідомій особі, та з Товариством з обмеженою відповідальністю "Калигор Авто" у позивача відсутні господарські договори, будь-які інші документи.

Позивачем долучено до позовної заяви копію документу під назвою Договір про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014, у преамбулі якого зазначено, що він укладений Публічним акціонерним товариством "Деревообробний комбінат № 7" (первісний кредитор) в особі керівника ОСОБА_5, що діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Калигор Авто" (новий кредитор) в особі генерального директора Кальянові Ігоря Володимировича, що діє на підставі Статуту, з другої сторони.

Відповідно до п. 1.1 документу під назвою Договір про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 первісний кредитор - Публічне акціонерне товариство "Деревообробний комбінат № 7" відступає (передає), а новий кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю "Калигор Авто" приймає на себе належне первісному кредитору право вимагати від Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" (боржник) погашення заборгованості у загальному розмірі 371604 грн. 97 коп., що виникла на підставі мирової угоди, укладеної у справі про банкрутство № 50/254-43/124-46/304-2012 та затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2014 у вказаній вище справі.

Відповідно до п. 1.2 документу під назвою Договір про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 за цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника - Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" належного виконання зобов'язань по сплаті заборгованості у загальному розмірі 371604 грн. 97 коп. з боржника на користь первісного кредитора на підставі ухвали Господарського суду міста Києва від 24.01.2014 у справі № 50/254-43/124-46/304-2012, що набрала законної сили; постанови Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2014 у справі № 50/254-43/124-46/304-2012, яка набрала законної сили та постанови Вищого господарського суду України від 24.06.2014 у справі № 50/254-43/124-46/304-2012, що набрала законної сили.

Згідно з п. 1.3 документу під назвою Договір про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 за цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника стягнення неустойки, інфляційних втрат та 3% річних згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 3.1 документу під назвою Договір про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 документована інформація, яка є важливою для здійснення права вимоги, яке відступає первісний кредитор за цим договором, передається первісним кредитором новому кредитору в момент підписання сторонами цього договору по акту прийому-передачі.

Згідно з п. 3.2 документу під назвою Договір про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 новий кредитор зобов'язаний сповістити боржника про відступлення права вимоги за цим договором протягом чотирьох місяців з моменту підписання договору шляхом поштового надсилання з повідомленням про вручення боржнику вимоги-повідомлення про заміну кредитора або шляхом вручення нарочно боржнику (представнику боржника) під розписку відповідну вимогу-повідомлення про заміну кредитора.

Відповідно до п. 5.1 документу під назвою Договір про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Згідно з п. 5.6 документу під назвою Договір про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 кожна сторінка цього договору візується підписами та за бажанням печатками сторін, у зв'язку зі змінами у законодавстві України печатка не обов'язкова для сторін.

З долученою позивачем до позовної заяви копії документу під назвою Договір про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 вбачається, що у розділі 6 договору (місцезнаходження і реквізити сторін) у графі первісного кредитора (Публічного акціонерного товариства "Деревообробний комбінат № 7") зазначено керівника ОСОБА_5 та міститься підпис особи.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказав на те, що Договір про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014, сторонами якого є Публічне акціонерне товариство "Деревообробний комбінат № 7" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Калигор Авто", підписано з боку позивача не керівником Публічного акціонерного товариства "Деревообробний комбінат № 7" ОСОБА_5 (яка була керівником позивача станом на 18.11.2014), а невідомою особою, та не містить відтиску печатки юридичної особи позивача. Тобто, як стверджує позивач, Договір про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 суперечить вимогам законодавства, оскільки підписаний невідомою особою від імені Публічного акціонерного товариства "Деревообробний комбінат № 7", яка не мала повноважень на його підписання.

Крім того, позивач зауважив, що позивачем не вчинялись будь-які дії, які б свідчили про прийняття (схвалення) Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014, оскільки у бухгалтерському обліку Публічного акціонерного товариства "Деревообробний комбінат № 7" відсутні відомості щодо вчинення будь-яких операцій на виконання вказаного договору і заборгованість Відкритого акціонерного товариства "Трест Міськбуд-4" обліковується по Дт 361.

При цьому, в обґрунтування своїх вимог позивачем долучено до позовної заяви копію наказу Відкритого акціонерного товариства «Деревообробний комбінат № 7» від 01.04.2009 № 39-к про те, що ОСОБА_5 приступила з 01.04.2009 до виконання обов'язків голови правління Відкритого акціонерного товариства «Деревообробний комбінат № 7», та копію наказу Публічного акціонерного товариства "Деревообробний комбінат № 7" від 27.11.2014 № 57-к про звільнення 27.11.2014 ОСОБА_5 з посади директора підприємства апарату управління за власним бажанням.

Також, позивачем долучено до позовної заяви копію заяви, справжність підпису ОСОБА_5 на якій засвідчено 17.09.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., в якій ОСОБА_5 стверджує, що перебуваючи на посаді директора Публічного акціонерного товариства "Деревообробний комбінат № 7" не підписувала особисто і не укладала від імені Публічного акціонерного товариства "Деревообробний комбінат № 7" будь-які господарські договори та інші документи з Товариством з обмеженою відповідальністю "Калигор Авто".

Крім того, у вказаній заяві ОСОБА_5 зазначила, що у розділі 6 «місцезнаходження і реквізити сторін» Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 підпис від імені керівника ОСОБА_5 не відповідає її дійсному особистому підпису, не належить їй і цей підпис їй невідомий.

При цьому, ОСОБА_5 зазначила, що перебуваючи на посаді директора Публічного акціонерного товариства "Деревообробний комбінат № 7" не надавала повноваження будь-якій посадовій особі підприємства або третім особам на укладення та підписання Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 та Публічне акціонерне товариство "Деревообробний комбінат № 7" не мало ділової переписки, переговорів, листування з Товариством з обмеженою відповідальністю "Калигор Авто" та не співпрацювало з відповідачем.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з підпунктом 2 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин 1-3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, угода може бути визнана недійсною лише з підстав, передбаченими законом.

У відповідності до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Разом з тим суд зазначає, що відповідно до п. 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено). У зв'язку з наведеним господарським судам необхідно встановлювати, чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту (статті 205 - 210, 640 ЦК України, частини друга - п'ята, сьома статті 180 ГК України тощо). Зокрема, не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори), в яких (за якими): відсутні передбачені законом умови, необхідні для їх укладення (не досягнуто згоди за всіма істотними для даного правочину умовами); не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства необхідна його передача; не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення, тощо. Встановивши відповідні обставини, господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог як про визнання правочину недійсним, так і про застосування наслідків недійсності правочину. Водночас господарським судам необхідно враховувати таке. Визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону; це правило не стосується випадків, коли для вчинення правочину необхідні його державна реєстрація або нотаріальне посвідчення, оскільки за відсутності відповідної реєстрації чи посвідчення договір в будь-якому разі не вважається укладеним.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що перш ніж визнати договір недійсним суду необхідно встановити факт його укладення (факт вчинення правочину).

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі статтею 34 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про судове рішення» від 23.03.2012 № 6 господарським судам слід виходити з того, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. При цьому необхідно мати на увазі, що згідно зі статтею 43 ГПК наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Суд зазначає, що для встановлення факту укладення між Публічним акціонерним товариством "Деревообробний комбінат № 7" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Калигор Авто" Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 суд неодноразово зобов'язував сторін надати суду оригінал вказаного договору та належним чином засвідчену його копію (ухвалами від 29.10.2015, від 28.12.2015, від 29.02.2016).

Однак, відповідач вимог ухвал суду не виконав, оригіналу та належним чином засвідченої копії Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 суду не надав, у судові засідання не з'являвся.

При цьому, позивач та третя особу подали суду письмові пояснення, в яких зазначили, що у них відсутній оригінал Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014.

Таким чином, суд зазначає, що ані сторонами, ані третьою особу на надано суду оригіналу Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014.

Крім того, відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації" (затв. Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55) відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "згідно з оригіналом", назви, посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту підпис, засвідчуватись повинна кожна сторінка документу з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи.

Суд наголошує на тому, що в матеріалах справи відсутня належним чином засвідчена копія Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014, яка б, зокрема, містила відмітку «згідно з оригіналом». При цьому, долучена позивачем до позовної заяви копія Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 також не містить відмітки «згідно з оригіналом», а стосовно наявній на ній відмітці «копія» представник позивача пояснив, що вказана відмітка була проставлена відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України щодо завіряння копій документів, які додаються до позовної заяви (відповідні письмові пояснення позивача, подані у судовому засіданні 15.03.2016, наявні в матеріалах справи).

При цьому, наявні в матеріалах справи копії Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 (долучені третьою особою) також не є належним чином засвідченими.

Суд зазначає, що враховуючи положення п. 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації" (затв. Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55), засвідчуючи копію документу написом «згідно з оригіналом», уповноваженій на це особі необхідно мати або бути ознайомленій з оригіналом такого документу, оскільки відмітка «згідно з оригіналом» передбачає, що особа, яка засвідчує копію своїм підписом володіє або ознайомлена з оригіналом документу, копію якого засвідчує.

Однак, як пояснив представник позивача у письмових поясненнях, поданих у судовому засіданні 15.03.2016, у нього відсутній оригінал Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 (в тому числі, з огляду на пояснення, що такий договір не існує, так як не укладався позивачем), а відмітка «копія» була проставлена відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України щодо завіряння копій документів, які додаються до позовної заяви.

Таким чином, суд дійшов висновку, що копія документу з назвою «Договір про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014», яка долучена до позовної заяви позивачем, на якій проставлена відмітка «копія» директором позивача Підлужним В.М., не є, у розумінні положень Господарського процесуального кодексу України, належним доказом у підтвердження факту укладення між сторонами договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014.

Таким чином, суд зазначає, що ані сторонами, ані третьою особу на надано суду належним чином засвідченої копії Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014.

Отже, з огляду на вимоги статті 36 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, сторонами та третьої особою не надано суду ані оригіналу, ані належним чином засвідченої копії Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014.

При цьому, 24.02.2016 до Господарського суду міста Києва з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз повернулись матеріали справи № 910/27561/15 разом із повідомленням судових експертів про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи № 23426/23427/15-32 від 18.02.2016 у справі № 910/27561/15 у зв'язку з тим, що проведення почеркознавчої експертизи неможливе без наявності оригіналу досліджуваного документу, а саме Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014, тоді як в матеріалах справи наявна лише копія вказаного договору.

У судовому засіданні 15.03.2016 судові експерти Чередниченко О.С. та Сукманова Т.О. подали письмові пояснення щодо технічної можливості проведення почеркознавчої експертизи за копіями документів та за відсутності оригіналів таких документів, зазначивши, що дослідження почергових об'єктів за електрофотокопіями документів на сучасному етапі розвитку почеркознавства в Україні не проводяться.

Суд зазначає, що відповідно до п. 3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 27.07.2015 № 1350/5), коли об'єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об'єкта, крім об'єктів почеркознавчих досліджень, його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз.

Крім того, відповідно до п. 1.1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (додаток до Інструкції) для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.

Таким чином, з огляду на те, що сторонами не було надано оригіналу Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 судова почеркознавча експертиза, призначена у справі № 910/27561/15, була залишена невиконаною.

Таким чином, сторонами не надано суду належного доказу у підтвердження факту укладення Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014, а саме оригіналу вказаного договору або належним чином засвідченої його копії.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до п. 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону; це правило не стосується випадків, коли для вчинення правочину необхідні його державна реєстрація або нотаріальне посвідчення, оскільки за відсутності відповідної реєстрації чи посвідчення договір в будь-якому разі не вважається укладеним.

Суд зазначає, що сторонами не надано суду доказів фактичного виконання Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014, що свідчили б про факт його укладення (у тому числі його схвалення позивачем у випадку встановлення факту укладення не уповноваженою особою), попри те, що суд неодноразово зобов'язував сторін надати суду докази фактичного виконання Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 (ухвалами від 26.10.2015, від 13.11.2015).

Зокрема, відповідно до п. 3.1 документу під назвою Договір про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 документована інформація, яка є важливою для здійснення права вимоги, яке відступає первісний кредитор за цим договором, передається первісним кредитором новому кредитору в момент підписання сторонами цього договору по акту прийому-передачі.

Втім, вказаного у п. 3.1 документу під назвою Договір про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 акту прийому-передачі сторонами суду не надано.

При цьому, позивач у позовній заяві зауважив, що ним не вчинялись будь-які дії, які б свідчили про прийняття (схвалення) Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014, оскільки у бухгалтерському обліку Публічного акціонерного товариства "Деревообробний комбінат № 7" відсутні відомості щодо вчинення будь-яких операцій на виконання вказаного договору і заборгованість Відкритого акціонерного товариства "Трест Міськбуд-4" обліковується по Дт 361.

Вказані твердження позивача відповідачем належними та допустимими доказами спростовані не були, зокрема відповідачем не надано суду доказів фактичного виконання Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014.

Водночас, долучена позивачем до позовної заяви копія заяви ОСОБА_5, справжність підпису якої було засвідчено 17.09.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., та в якій ОСОБА_5 стверджує, що перебуваючи на посаді директора Публічного акціонерного товариства "Деревообробний комбінат № 7" не підписувала особисто і не укладала від імені Публічного акціонерного товариства "Деревообробний комбінат № 7" будь-які господарські договори та інші документи з Товариством з обмеженою відповідальністю "Калигор Авто", не може бути допустимим доказом у підтвердження факту неукладення позивачем Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014, оскільки нотаріус засвідчує лише справжність підпису ОСОБА_5 на вказаній заяві, однак, не встановлює (та не має повноважень встановлювати) відповідність обставин, викладених у заяві, дійсності.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що вирішуючи спір про визнання договору (правочину) недійсним, суд повинен встановити факт укладення відповідного оспорюваного договору (правочину).

Однак, з огляду на вищевикладені фактичні обставини справи, враховуючи положення ст. 32, 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами факту укладення (так само, судом не може бути встановлено і факт неукладення) Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 між позивачем та відповідачем.

Таким чином, відсутність належних доказів укладення Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 унеможливлює визнання вказаного договору недійсним, у зв'язку з чим позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Деревообробний комбінат № 7" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Калигор Авто" про визнання Договору про відступлення права вимоги № 2-П від 18.11.2014 недійсним задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що при зверненні з даним позовом до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 969 від 06.10.2015.

Водночас, відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", з 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218 грн.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції Закону станом на дату подання позову) за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, при зверненні позивача з даним позовом до суду, він повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1218 грн. 00 коп., тобто, позивачем переплачено судовий збір у розмірі 160 грн. 00 коп. (1378 грн. 00 коп. - 1218 грн. 00 коп.).

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, у випадку подання позивачем клопотання про повернення йому надмірно сплаченої суми судового збору, йому буде повернуто з державного бюджету України судовий збір у розмірі 160 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 21.03.2016

Суддя І.М. Отрош