ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року Справа № 20/160

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого-судді суддів:Воліка І.М. (доповідача), Акулової Н.В., Демидової А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуДержавної виконавчої служби України
на ухвалувід 27.05.2015
господарського суду Запорізької області
та на постанову від 13.08.2015
Донецького апеляційного господарського суду
за скаргою Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу"
про визнання неправомірними дій Державної виконавчої служби України щодо винесення постанови про арешт коштів
у справі№ 20/160
господарського суду Запорізької області
за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго"
доКомунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу"
простягнення 28 429 110,28 грн.
В судове засідання прибули представники сторін:
позивачане з'явились;
відповідачане з'явились;
скаржникаСанжара О.М. (дов. від 30.12.2015 № 20-22/558);
ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року відповідач - Комунальне підприємство "Компанія "Вода Донбасу" (надалі - КП "Компанія "Вода Донбасу") звернулося до господарського суду зі скаргою на дії Державної виконавчої служби України, в якій просив: поновити строк для оскарження постанови про арешт коштів боржника від 02.02.2015, винесеної на виконання ЗВП № 41211546 від 12.12.2013 на суму 392819005,25 грн. в частині накладення арешту по ВП № 27769737 (справа № 20/160); визнати неправомірними дії Державної виконавчої служби України щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 02.02.2015, винесеної на виконання ЗВП № 41211546 від 12.12.2013 на суму 392819005,25 грн. в частині накладення арешту по ВП № 27769737 (справа № 20/160); скасувати постанову про арешт коштів боржника від 02.02.2015, винесену на виконання ЗВП № 41211546 від 12.12.2013 на суму 392819005,25 грн. в частині накладення арешту по ВП №27769737 (справа № 20/160); зняти арешт з коштів на рахунках відкритих КП "Компанія "Вода Донбасу" через відокремлені підрозділи в банківських установах в межах накладення арешту по ВП 27769737 (з урахуванням заяви про зміну предмета скарги від 21.05.2015).

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 31.03.2015 поновлено пропущений строк на подання скарги та прийнято скаргу до провадження.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.05.2015 по справі № 20/160 (суддя Гончаренко С.А.), залишеною без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 13.08.2015 (колегія суддів: Склярук О.І., судді - М'ясищев А.М., Ушенко Л.В.), скаргу на дії державної виконавчої служби задоволено частково; визнано неправомірними дії Державної виконавчої служби України щодо винесення постанови про арешт коштів боржника ЗВП № 41211546 від 02.02.2015 на суму 392819005,25 грн. в частині накладення арешту по ВП № 27769737 (справа № 20/160); скасовано постанову про арешт коштів боржника ЗВП № 41211546 від 02.02.2015 на суму 392819005,25 грн. в межах накладення арешту по ВП № 27769737 (справа № 20/160); в іншій частині скаргу залишено без задоволення.

Не погоджуючись з постановленими судовими актами судів попередніх інстанцій, Державна виконавча служба України звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову Донецького апеляційного господарського суду від 13.08.2015 та ухвалу господарського суду Запорізької області від 27.05.2015 скасувати, і прийняти нове рішення про відмову у задоволенні скарги. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами порушено норми процесуального та матеріального права, і зокрема, положення Закону України "Про виконавче провадження", яким на державного виконавця покладений обов'язок вживати заходи примусового виконання рішення, у тому числі шляхом винесення постанови про накладення арешту на кошти для забезпечення реального виконання рішення, і зазначеним законодавчим положенням судами не надано належної правової оцінки, що є підставою для скасування оскаржуваних судових актів.

Сторони не скористалися правом, наданим ст. 1112 ГПК України, та відзиви на касаційну скаргу Державної виконавчої служби до Вищого господарського суду України не надіслали, що не перешкоджає касаційному перегляду оскаржуваних судових актів.

Представники позивача та відповідача у судове засідання касаційної інстанції не з'явились про час, місце та дату розгляду справи повідомлені належним чином, а тому їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду касаційної скарги по суті без їх участі.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України, заслухавши представника скаржника та перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1212 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом 10 днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня коли дія мала бути вчинена.

Судами встановлено, що на підставі рішення господарського суду Донецької області від 02.09.2010 у справі № 20/160, з КП "Компанія "Вода Донбасу" стягнуто на користь ПАТ "ДТЕК "Донецькобленерго" 28118161,74 грн. заборгованості за спожиту активну електричну енергію.

На виконання зазначеного рішення судом виданий наказ № 20/160 від 14.09.2010, який головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби України Роєнко Р.В. прийнято до провадження, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 27769737 від 26.07.2011 та якою боржнику для самостійного виконання рішення надався строк до семи днів з моменту винесення постанови.

Звертаючись до суду зі скаргою на неправомірні дії державної виконавчої служби щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 02.02.2015, винесеної на виконання ЗВП № 41211546 від 12.12.2013 на суму 392819005,25 грн. в частині накладення арешту по ВП № 27769737 (справа № 20/160) та скасування цієї постанови, а також зняття арешту з коштів, що знаходяться на рахунках відкритих КП "Компанія "Вода Донбасу", божник вказував на те, що зазначена заборгованість погашена ним за рахунок наданої субвенції з державного бюджету місцевим бюджетом на погашення заборгованості з різниці в тарифах згідно зі ст. 23 Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" та постанови Кабінету Міністрів України від 11.06.2012 № 517, на підставі Договору № 517Е/32 від 27.06.2012, про що боржник листом повідомив державну виконавчу службу про добровільне погашення боргу по всіх виконавчих провадженнях, які знаходяться на виконанні у відділі ПВР ДВС України на суму 362024024,80 грн. з наданням реєстру сплачених сум по кожній справі; втім зазначені обставини не були враховані державним виконавцем, у зв'язку з чим останнім допущено порушення права та законних інтересів боржника.

Приймаючи рішення про часткове задоволення скарги боржника на дії державної виконавчої служби, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що 12.12.2013 державним виконавцем винесено постанову про приєднання виконавчого провадження ВП № 27769737 до зведеного виконавчого провадження ЗВП № 41211546 на підставі частини 1 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на час винесення даної постанови).

08.09.2014 державний виконавець відповідно до ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" виніс постанову про стягнення з боржника виконавчого збору за виконавчим провадження ВП № 27769737 у розмірі 2811816,17 грн. 09.09.2014 винесено постанову про арешт коштів боржника.

05.11.2014 державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

02.02.2015 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника ЗВП № 41211546 у межах суми 392819005,25 грн., відкритих у банківських установах.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За приписами ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови.

Статтею 57 цього Закону визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, в т.ч., шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети

В силу приписів ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобо'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Таким чином, накладення державним виконавцем арешту на майно та кошти боржника здійснюється з метою примусового виконання рішення суду в межах виконавчого провадження.

Так, заборгованість за рішенням суду від 02.09.2010 по справі № 20/160 у сумі 28118161,74 грн. сплачена КП "Компанія "Вода Донбасу" у добровільному порядку на підставі Договору № 517Е/32 про організацію взаєморозрахунків від 27.06.2012, що підтверджується копією платіжного доручення № 1 від 24.09.2012. При цьому, 04.10.2012 боржник листом за вих. № 03/01/2732 повідомив державну виконавчу службу про добровільне виконання рішення суду по справі № 20/160, що підтверджується витягом з журналу вихідної кореспонденції за 2012 рік.

Окрім цього, КП "Компанія "Вода Донбасу", у відповідь на вимогу відділу ПВР Державної виконавчої служби України за вих. № 41211546/5 від 23.05.2014, повідомило листом за вих. № 03/вх 1-152-14 від 30.05.2014 про самостійне погашення боргу по всіх виконавчих провадженнях, що знаходяться на виконанні відділу ПВР ДВС України на суму 362024024,80 грн. з додаванням реєстру із зазначенням суми по кожній справі, в тому числі по ВП № 27769737 (справа № 20/160).

За встановлених обставин та враховуючи вищенаведені законодавчі приписи, місцевий господарський суд дійшов висновку, з яким погодився господарський суд апеляційної інстанції, що відповідач добровільно здійснив погашення боргу по всіх виконавчих провадженнях, що знаходяться на виконанні відділу ПВР ДВС України на суму 362024024,80 грн., про що листом повідомив орган державної виконавчої служби з додаванням реєстру із зазначенням суми по кожній справі, в тому числі по ВП № 27769737, відкритому на виконання наказу № 20/160 від 14.09.2010 (оплату здійснено 24.09.2012), тобто до прийняття оскаржуваної постанови про накладення арешту (02.02.2015), і до цього часу державним виконавцем не вчинялись будь-які заходи для примусового виконання за наказом № 20/160 від 14.09.2010, а винесення постанови про накладення арешту після добровільного погашення заборгованості та провідомлення про це орган державної виконавчої служби (04.10.2012 та 30.05.2014), вказує на порушення вищенаведених законодавчих приписів, що є підставою для задоволення скарги в частині визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови від 02.02.2015 про накладення арешту на суму 362024024,80 грн. в межах накладення арешту по ВП №27769737 (справа № 20/160).

Відповідно до частини 3 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

В частині зняття арешту з рахунків боржника в межах виконавчого провадження - ВП № 27769737 у справі № 20/160 господарський суд відмовив у задоволенні скарги, виходячи з того, що зняття арешту на стадії незавершеного виконавчого провадження здійснюється виключно державною виконавчою службою, оскільки суд не вправі самостійно вчиняти дії пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми матеріального права колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності у державного виконавця правових підстав для накладення арешту на кошти боржника в межах виконавчого провадження, за яким заборгованість було погашено боржником добровільно у 2012 році, а відтак, господарські суди правомірно задовольнили скаргу відповідача в частині визнання неправомірними дій державного виконавця щодо винесення постанови про арешт коштів боржника в частині накладення арешту по ВП № 27769737 (справа № 20/160) та скасували постанову про арешт коштів боржника ЗВП № 41211546 від 02.02.2015 на суму 392 819 005,25 грн. в межах накладення арешту по ВП № 27769737 (справа № 20/160), в іншій частині скаргу правомірно залишено без задоволення.

Щодо доводів касаційної скарги, то вони не спростовують вказаних висновків суду та пов'язані з переоцінкою доказів, що виходить за межі повноважень касаційної інстанції. Крім цього, всі доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій, їм дана належна оцінка, тому відхиляються як необґрунтовані та такі, що не спростовують зроблених судами висновків.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій було повно та всебічно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесені рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що дає підстави для залишення їх без змін.

З огляду на приписи ст. 49 ГПК України, судові витрати за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної виконавчої служби України залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 13.08.2015 та ухвалу господарського суду Запорізької області від 27.05.2015 у справі № 20/160 залишити без змін.

Головуючий, суддя І.М. Волік

Судді : Н.В. Акулова

А.М. Демидова