КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2016 р. Справа№ 910/18169/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Гарник Л.Л.

Доманської М.Л.

за участю секретаря Халько В.А.,

та представників:

від позивача - Дмитрасевич Р.В. - дов. №287 від 20.04.2015р.,

від відповідача - Євсєєв М.В. - дов. б/н від 14.09.2015р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) ,,Всеукраїнський Акціонерний Банк"

на рішення господарського суду міста Києва від 09.09.2015р.

у справі №910/18169/15 (суддя Балац С.В.)

за позовом ПАТ,,Всеукраїнський Акціонерний Банк"

до Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) ,,Будшляхмаш"

про усунення перешкод в користуванні майном

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.09.2015р. у справі №910/18169/15 відмовлено ПАТ ,,Всеукраїнський Акціонерний Банк" в задоволенні позову до ПАТ ,,Будшляхмаш" про усунення перешкод у користуванні майном.

Не погоджуючись з винесеним рішенням, ПАТ ,,Всеукраїнський Акціонерний Банк" подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ ,,Будшляхмаш" просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення господарського суду м.Києва від 09.09.2015р. у справі №910/18169/15 залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2016р. апеляційну скаргу ПАТ ,,Всеукраїнський Акціонерний Банк" прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Пантелієнко В.О. (головуючий суддя), Гарник Л.Л., Доманська М.Л. та призначено її розгляд на 22.02.2016р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2016р. розгляд справи було відкладено на 14.03.2016р. на підставі ст. 77 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.07.2015р. ПАТ,,Всеукраїнський Акціонерний Банк" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до ПАТ ,,Будшляхмаш" про усунення перешкод в користуванні майном.

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.02.2012р., яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2012р. та постановою Вищого господарського суду України від 04.09.2012р. за позовом ПАТ,,Всеукраїнський Акціонерний Банк" (далі - позивач) до ПАТ ,,Будшляхмаш" (далі - відповідач) про звернення стягнення на майно, позовні вимоги позивача було задоволено повністю: звернуто стягнення на майно, що належить відповідачу шляхом надання права на продаж позивачу від свого імені нежитлового приміщення (заготівельно-зварювальний корпус №3, механізований склад заготівок, колишній цех рулонів (літ. ХVІ (цифра)), загальною площею 12 363,50 кв.м.), що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 21, будь-якій особі-покупцеві за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на момент укладання договору купівлі-продажу предмету іпотеки, з правом позивача звертатися до БТІ з метою проведення поточної технічної інвентаризації та отримання витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, для задоволення вимог позивача за кредитним договором від 29.06.2008р. №116 в сумі 56 099 249,41 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 44 162 320,50 грн.; строкової заборгованості за процентами - 1 046 762,43 грн.; пені за несвоєчасне погашення кредиту - 3 019 659,86 грн.; пені за несвоєчасну сплату процентів - 642 671,37 грн.; заборгованості по комісіям - 300 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту - 6 510 638,16 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасну сплату процентів - 716 897,09 грн.

10.06.2013р. позивачем було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, заготівельно-зварювальний корпус № 3, механізований склад заготівок, колишній цех рулонів (літ. XVI (цифра), загальною площею 12 363,5 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 21, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.08.2014р. № 25423589 (а.с. 19).

Вбачається, що позивач звернувся до відповідача з листом від 02.10.2013р. № 06-6640, в якому просив забезпечити доступ до вказаного нерухомого майна представників позивача у період з 07.10.2013р. по 11.10.2013р. посилаючись на те, що є власником даного майна.

Як вбачається з висновку о/у ВДСБЕЗ Шевченківського РУ ГУМВС України в місті Києві лейтенанта міліції Гулак В.В. від 17.10.2014р., представників позивача 10.10.2014р. не було допущено до нежитлових будівель за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 21 співробітниками охоронних фірм у зв'язку з відсутністю дозволу директора відповідача, а саме - арбітражного керуючого-ліквідатора, оскільки в товаристві розпочато процедуру ліквідації.

22.06.2015р. представниками позивача та Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна був здійснений повторний виїзд до нежитлових будівель за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 21. Проте, представниками охорони та управління безпеки відповідача знову не допущено представників позивача до огляду нежитлових приміщень, про що представниками банку складено акт від 22.06.2015р.

Статтею 41 Конституції України визначено, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини 2 статті 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

В силу положень статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном шляхом подачі до суду негаторного позову.

Усунення перешкод власнику в користуванні своїм майном, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу, фактично передбачає покладення на відповідача обов'язку припинити дію, яка порушує право, та можливе лише щодо триваючого правопорушення. Якщо ж на момент подання негаторного позову вчинення перешкод у користуванні майном припинилося, то підстав для його задоволення немає.

Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди, чи зобов'язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод (наприклад, шляхом знесення неправомірно збудованих споруд, про припинення ремонтних робіт в сусідній квартирі, виселення громадян із належних йому на праві власності приміщень тощо).

Позовні вимоги щодо усунення перешкод в користуванні вищевказаним майном позивач обґрунтовує, зокрема, висновком о/у ВДСБЕЗ Шевченківського РУ ГУМВС України в місті Києві лейтенанта міліції Гулак В.В. від 17.10.2014.

Судом першої інстанції правильно вказано, що вищезгаданий документ не може свідчити про порушення права, а лише може свідчити про можливість існування факту порушення саме на день його складання, у зв'язку з чим, не може бути прийнятий судом в якості належного доказу в розумінні статті 34 Господарського процесуального кодексу України в підтвердження факту здійснення перешкод в користуванні майном.

Також місцевим судом законно не було прийнято акт комісії від 22.06.2015р. (а.с. 53) як належний доказ підтвердження наявності факту порушення права позивача на користування та розпорядження майном, оскільки вказаний акт має односторонній характер, так як складався лише за підписами представників позивача. Крім того, даний акт не стосується приміщень, які зазначені позивачем у заяві про зміну предмету позову.

Постановою господарського суду Сумської області від 16.09.2014р. ПАТ ,,Будшляхмаш" було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором арбітражного керуючого, у зв'язку з чим припинились повноваження органів управління банкрута щодо управління останнім та розпорядженням його майном, а також припинились повноваження власника майна банкрута, а отже, з усіх питань, що виникають відносно господарської діяльності відповідача необхідно було звертатись до арбітражного керуючого-ліквідатора.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не було надано місцевому суду доказів звернення до арбітражного керуючого-ліквідатора щодо усунення перешкод у користуванні вказаними вище нежитловим приміщенням шляхом видачі постійних перепусток та надання постійного безперешкодного доступу представникам позивача до зазначених будівель.

Доданий позивачем до заяви про зміну предмету позову лист від 06.08.2015р. № 31/1-22518 адресований відповідачу з вимогами про усунення перешкод у користуванні майном місцевим судом обґрунтовано не було прийнято до уваги у зв'язку з тим, що позивачем не було надано доказів направлення вказаного листа на адресу відповідача.

В матеріалах справи відсутні докази того, що саме на території ПАТ ,,Будшляхмаш" розташовані будівлі, що належать позивачу та саме через прохідну Товариства неможливо дістатися до вказаних будівель.

Оскільки позивачем належним чином не було доведено факт існування порушення з боку відповідача у здійсненні перешкод у користуванні майном, а саме: нежитловими приміщеннями, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 21: заготівельно-зварювальний корпус №3, механізований склад заготівок, колишній цех рулонів (літ. ХVІ (цифра)), загальною площею 12 363,50 кв. м.; заготівельний відділ та ковальний цех літ. Б, загальною площею 704,70 кв. м.; градирня, літ VІ, загальною площею 39,80 кв.м.; споруда для автокарів літ. ІV, загальною площею 265,90 кв.м.; механізований склад металів літ. Е, загальною площею 85,30 кв.м.; механізований склад готової продукції літ. ІІІ, загальною площею 177,50 кв. м.; механічний склад моделей 6115, літ. ІІ, загальною площею 58,10 кв.м., тому господарський суд м.Києва законно і обґрунтовано відмовив ПАТ ,,Всеукраїнський Акціонерний Банк" в задоволенні позову.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ПАТ ,,Всеукраїнський Акціонерний Банк" залишити без задоволення, а рішення господарського суду м.Києва від 09.09.2015р. у справі №910/18169/15 - без змін.

Справу №910/18169/15 повернути до господарського суду м.Києва.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя В.О. Пантелієнко

Судді Л.Л. Гарник

М.Л. Доманська