ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" березня 2016 р.Справа № 916/112/16

за позовом Комунальне підприємство "Теплопостачання міста Одеси

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю„Інфокс філія „Інфоксводоканал

про стягнення 357 773,48 грн.

Суддя Власова С.Г.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю №01/11-1307 від 31.12.2015р.

Від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю №1553 від 30.07.2015р.

СУТЬ СПОРУ: 15.01.2016р. за вх. № 122/16 Комунальне підприємство "Теплопостачання міста Одеси (КП „Теплопостачання міста Одеси) звернулося до господарського суду з позовної заявою до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю„Інфокс філія „Інфоксводоканал, згідно з якою просить суд стягнути з останнього заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 357 773, 48 грн. за період з 01.03.2009р. по 01.10.2011р., яка виникла на підставі неналежного виконання умов Договору № 5318 від 01.11.2006р. на постачання теплової енергії.

Відповідно до Протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 15.01.2016р. справу № 916/112/16 розподілено до розгляду судді Власовій С.Г.

Ухвалою суду від 18.01.2016р. порушено провадження у даній справі та призначено до розгляду у судовому засіданні.

18.02.2016р. за вх. № 4047/16 господарський суд Одеської області одержав відзив на позовну заяву, згідно з яким Відповідач просить суд відмовити Позивачу у задоволенні позову. ТОВ „Інфокс філія „Інфоксводоканал відзначає, що ним виконані зобовязання за Договором № 5318 від 01.11.2006р. щодо оплати за надані послуги у повному обсязі, проте у звязку з невірним застосуванням Позивачем при розрахунку поставленої теплової енергії тарифу до відповідача, який діяв у спірному періоді, КП „Теплопостачання міста Одеси розраховано заборгованість у розмірі 357 773,48 грн. та ін. Крім того, загальний строк позовної давності щодо заявлених позовних вимог Позивача сплив.

03.03.2016р. за вх. № 5606/16 господарський суд Одеської області одержав пояснення по справі, відповідно до яких Позивач зауважує про безпідставність та необґрунтованість заперечень Відповідача. КП „Теплопостачання міста Одеси підкреслює, що у спірний період повноваженнями на встановлення тарифів на теплову енергію та комунальні послуги були наділені органи місцевого самоврядування. Позивач зазначає, що процедура коригування затверджених тарифів не співпадає з процедурою встановленя нових тарифів, а саме при коригуванні розраховується коефіцієнт коригування планових витрат, які вже затверджені. У відповідності до п. 33.1 Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 10.07.2006р. N955, передбачена можливість коригування тарифів протягом встановленого строку їх дії у разі зміни рівня заробітної плати на підприємствах, цін і тарифів на паливно-енергетичні ресурси. Позивачу доручено здійснювати коригування тарифів на теплову енергію на підставі рішення ВК ОМР №1612 від 20.12.2008р. у звязку з чим ним було проведено відповідне коригування тарифів з 01.03.2009р. та 01.07.2009р. за 1 Гкал теплової енергії та такі розрахунки коефіцієнтів були погоджені з Управлінням економіки ОМР та ін.

Ухвалою суду від 03.03.2016р. строк вирішення спору по справі продовжено на 15 днів у звязку з задоволенням відповідного клопотання представника відповідача.

Позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог (від 17.03.2016р. за вх. № суду 6654/16) та просить суд вважати відповідачем по справі саме ТОВ „Інфокс в особі філії „Інфоксводоканал.

17.03.2016р. за вх. № 6638/16 господарський суд Одеської області одержав письмові пояснення по справі. Відповідач зауважує, що у разі коригування тарифів, позивач зобовязаний погоджувати розрахунки коригування з управлінням економіки, інвестиційної політики та зовнішньоекономічної діяльності ОМР, проте позивачем доказів вказаного погодження не надано та ін.

Крім того, за вх. № 2-1421/16 Відповідач звернувся до господарського суду Одеської області з заявою про застосування строку позовної давності до позовних вимог, з огляду на те, що на думку позивача заборгованість утворилась за період з 01.03.2009р. по 01.10.2011р., а позовна заява подана у січні 2016р., тобто після спливу строку загальної позовної давності.

Позивач позовні вимоги підтримує з підстав, які викладені у позові, поясненнях та просить суд стягнути з Відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 357 773, 48 грн. за період з 01.03.2009р. по 01.10.2011р.

Відповідач заперечує проти позову з підстав, які викладені у відзиві, письмових поясненнях, заяві про застосування строку позовної давності та та просить суд застосувати загальний строк позовної давності до позовних вимог та відмовити Позивачу у задоволенні позову.

У судовому засіданні від 17.03.2016р. за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив наступне:

01.11.2006р. між КП „Теплопостачання міста Одеси (Теплопостачальна організація) та ТОВ „Інфокс філія „Інфоксводоканал (Споживач) укладено договір на постачання теплової енергії № 5318, у відповідності до умов якого Теплопостачальна організація бере на себе зобовязання постачати Споживачу теплову енергію на опалення та гаряче водопостачання обєктам філії „Інфоксводоканал в обсягах, які вказані у Додатку №1 до договору, а Споживач зобовязується оплачувати фактично одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 3.2.2. Договору Споживач зобовязується виконувати умови та порядок оплати споживчої теплової енергії в обсягах і в терміни, що передбачені цим договором.

У пункті 4.2.3 Договору передбачений обовязок позивача повідомити відповідача письмово або у засобах масової інформації про зміну тарифів.

Згідно п. 5.1. Договору облік споживання теплової енергії на опалення та гаряче водопостачання на обєктах де встановлено прилади обліку за показниками приладів обліку, на обєктах, де прилади обліку тимчасово не встановлені - розрахунковим способом.

Згідно п. 5.2 Договору звіт про фактичне щомісячне споживання теплової енергії Споживач надає Теплопостачальній організації в термін з 28 по 30 число звітного місяця.

За умовами розділу 6 Договору розрахунки за теплову енергію проводяться в грошовій формі на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації відповідно до встановленого тарифу 179 грн. 12 коп. за 1 Гкал., діючого на момент укладання Договору. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за три дні до початку розрахункового періоду сплачує Теплопостачальній організації вартість заявленої та зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період. Кінцевим терміном розрахунку за спожиту теплову енергію є 20 число місяця наступного за розрахунковим.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2007р. (п. 10.1. Договору).

Між сторонами Договору було укладено ряд Додаткових угод.

У відповідності до п. 2 Додаткової угоди № 4 від 01.01.2009р. Рішенням ВК ОМР від 20.12.2008р. № 1612 з 01.01.2009р. встановлено нові тарифи за теплову енергію, на підставі чого п. 6.1 Договору викладено у наступній редакції: „Розрахунки за теплову енергію проводяться в грошовій формі на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації відповідно до встановленого з 01.01.2009р. тарифу для інших споживачів у розмірі 528, 65 грн. за 1 Гкал..

На підтвердження факту виконання умов Договору та постачання Споживачу теплової енергії, Позивач надав Звіти за споживання теплової енергії центрального опалення за договором № 5318 на обєктах Відповідача на обєктах:

1) вул. Штильова, 62 за період з 05.02.2010р. по 30.04.2011р.

2) вул. Ак. Корольова,45 за період з 20.02.2009р. по 22.04.2011р.

3) вул. Водопровідна, 15 за період з 27.02.2009р. по 22.04.2011р.

Проте, Відповідачем зобовязання щодо сплати за спожиту теплову енергію виконані неналежним чином, оплата здійснювалася не у повному обсязі, не за скоригованим тарифом у розмірі 652,31 грн. за 1 Гкал з 01.03.2009р. (Додаткова угода № 6 до Договору №5318 від 01.11.2006р., не підписана сторонами) та тарифом у розмірі 660,64 грн. за 1 Гкал з 01.07.2009р. (Додаткова угода № 7 до Договору №5318 від 01.11.2006р., не підписана сторонами), у звязку з чим у Відповідача виникла заборгованість за період з 01.09.2009р. по 01.10.2011р. у розмірі 357 773,48 грн.

У свою чергу, Відповідач в обґрунтування відзиву, зауважив про те, що Позивачем при розрахунку поставленої теплової енергії тарифу до відповідача, який діяв у спірному періоді, застосовані невірні тарифи та зауважує про сплив строку позовної давності, який необхідно застосувати до вимог позивача.

Досліджуючи матеріали справи, аналізуючи норми чинного законодавства, що стосується суті спору, суд дійшов наступних висновків.

У п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з п. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про теплопостачання" відносини між суб'єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.11.2006р. між КП „Теплопостачання міста Одеси та ТОВ „Інфокс філія „Інфоксводоканал укладено договір на постачання теплової енергії № 5318, у відповідності до умов якого Позивач постачав Відповідачу теплову енергію на опалення та гаряче водопостачання обєктам філії „Інфоксводоканал в обсягах, які вказані у Додатку №1 до договору, а Споживач зобовязувався оплачувати фактично одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором.

Виконання Позивачем умов Договору підтверджується матеріалами справи, а також не заперечується сторонами спору.

Частиною третьою статті 20 Закону України "Про теплопостачання" (у редакції, що діяла на момент виникнення заборгованості), передбачено, що тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб'єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про місцеве самоврядування" (в редакції, що діяла на момент виникнення заборгованості) до відання виконавчих органів міських рад віднесені повноваження щодо встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності. Зазначені повноваження є власними (самоврядними) повноваженнями виконавчого органу, який створюється для здійснення виконавчих функцій та повноважень місцевого самоврядування.

Крім того, у статті ст. 20 Закону України "Про теплопостачання" тариф на теплову енергію для споживача визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Тарифи повинні враховувати повну собівартість теплової енергії і забезпечувати рівень рентабельності не нижче граничного рівня рентабельності, встановленого Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Згідно з п. 24 Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.07.2006 р. № 955, тариф на теплову енергію має включати рівень рентабельності, який формується з урахуванням необхідності сплати податку на прибуток підприємств та спрямування частини отриманого прибутку на технічне переоснащення підприємств і не повинен перевищувати в цілому по підприємству 12 відсотків.

У разі зміни протягом установленого строку дії тарифів ставок податків і зборів (обов'язкових платежів), рівня заробітної плати на підприємствах відповідно до актів законодавства, Генеральної, галузевої угод, ставок орендної плати, інших обов'язкових платежів і зборів, цін і тарифів на паливно-енергетичні та матеріальні ресурси запроваджується механізм коригування тарифів. Коригуванню підлягають лише ті індивідуальні складові витрат, за якими відбулися цінові зміни у бік збільшення або зменшення, що сприятиме забезпеченню економічної обґрунтованості та прозорості запровадження зазначеного механізму (п. 33.1 Порядку).

У відповідності до п. 1 Рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради № 1612 від 20.12.2008р. „Про перехід до розрахунків на послуги з централізованого опалення за двоставковими тарифами, та встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання для КП „Теплопостачання міста Одеси встановлено з 01.01.2009 року тарифи на послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надаються комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси», згідно з додатком.

У пінкті 2 Рішення зазначено, що тарифи, встановлені п. 1 цього рішення, підлягають коригуванню у разі зміни цін на паливно-енергетичні ресурси (природний газ, електроенергія, вода на технологічні потреби), купованої теплової енергії, вартості холодної води на підігрів, ставок податків і зборів (обовязкових платежів), рівня заробітної плати, відповідно до законодавчих актів, галузевої угоди. Окрім цього, Позивачу доручено проводити коригування тарифів у випадках, передбачених пунктом 2 цього рішення, відповідно до Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.07.2006 року № 955 та у відповідності до п. 3.4. Рішення розрахунки коригування тарифів погоджувати з управлінням економіки, інвестиційної політики та зовнішньоекономічної діяльності Одеської міської ради. На підставі вказаного Рішення № 1612 від 20.12.2008р. Позивачем проведено коригування тарифів за 1 Гкал. з 01.03.2009р. 652,31 грн., з 01.07.2009р. 660,40 грн.

Умовами Договору №5318 від 01.11.2006р. передбачений обовязок позивача повідомити відповідача письмово або у засобах масової інформації про зміну тарифів.

Судом встановлено, що рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради № 1612 від 20.12.2008р. оприлюднено в газеті Одеської міської ради "Одесский вестник" №286-287 від 27.12.2008р. (7 стор.), згідно з інформацією, яка міститься на офіційному сайті Одеської міської ради: http://omr.gov.ua/ua/acts/committee/18670/, що підтверджує виконання Позивачем умов Договору щодо повідомлення Відповідача про коригування тарифів.

Відтак, вартість послуг на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії не визначається домовленістю сторін, тарифи на вказані послуги затверджуються органами місцевого самоврядування, рішення яких відповідно до статті 144 Конституції України та статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є обов'язковими для виконання.

Отже, Позивач розраховуючи заборгованість відповідача за поставлену теплову енергію керувався чинним на той момент Рішенням ВК ОМР, у звязку з чим таке нарахування є правомірним.

З огляду на наявні у матеріалах справи належні докази, враховуючи пояснення сторін суд дійшов висновку про правомірність позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги за період з 01.03.2009р. по 01.10.2011р. в сумі 357 773, 48 грн.

Щодо заяви Відповідача про застосування до позовних вимог позовної давності суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 Цивільного кодексу України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно до ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Поняття позовної давності міститься в статті 256 Цивільного кодексу України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Порядок обчислення позовної давності в силу вимог частини другої ст. 260 Цивільного кодексу України не може бути змінений за домовленістю сторін.

Відповідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Умовами Договору встановлено, що розрахунковим періодом є календарний місяць та кінцевим терміном розрахунку за спожиту теплову енергію є 20 число місяця наступного за розрахунковим. Тобто сторони Договору встановили зобовязання щодо оплати за спожиту теплову енергію за березень 2009р. до 20 квітня 2009р., аналогічно за період з квітня 2009р. по серпень 2011р., у звязку з чим строк позовної давності за порушеними зобовязаннями Відповідача щодо оплати за поставлену теплову енергію сплив, останній строк сплив за зобовязаннями за серпень 2011р., а саме: 20.09.2014р.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно положень ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В ході розгляду спору судом , доказів зупинення або переривання перебігу позовної давності або зазначення поважних причин пропущення позовної давності Позивачем не надано.

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також те, що Позивач звернувся до суду лише 15.01.2016р. та враховуючи заяву Відповідача про застосування до позовних вимог позовної давності, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22 березня 2016р.

Суддя С.Г. Власова