РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2016Справа №910/1299/16
За позовом Державного підприємства «Сервісно-видавничий центр»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Риналія»

про стягнення 175708,92 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Романцова О.Р., Карманова О.М. (представники за довіреностями);

від відповідача - не з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення суми заборгованості та санкцій за Договором № 170 від 16.07.2014 про надання експлуатаційних послуг та № 171 від 16.07.2014 про відшкодування вартості комунальних послуг у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх обов'язків по указаним договорам.

Заявою від 09.03.2016, зробленою у судовому засіданні представником Позивача, він у відповідності до поданого суду у клопотанні від 22.02.2016 розрахунку та довідки від 10.02.2016 про стан заборгованості зменшив позовні вимоги та просить суд про стягнення:

1) по договору № 170:

- 77944,31 грн. заборгованості;

- 21599,57 грн. пені;

- 2032,39 грн. 3% річних;

- 8105,67 грн. штрафу;

2) по договору № 171:

- 46263,10 грн. заборгованості;

- 13557,71 грн. пені;

- 1166,79 грн. 3% річних;

- 5039,38 грн. штрафу.

Судом указана заява прийнята, тому відповідно до ст.ст. 22, 55 ГПК України має місце нова ціна позову, з якої і підлягає вирішенню спір.

Відповідач письмових заперечень проти позову не подав, у засідання представників не направив, хоча судом були вчинені всі дії щодо належного повідомлення Відповідача про призначення справи до розгляду - ухвали суду надсилалися на їх адресу місцезнаходження згідно відомостей з ЄДРЮО та ФОП та з матеріалів справи, а відтак, будь-які несприятливі наслідки такого ненаправлення представників покладаються на Відповідача відповідно.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Аналогічна правова позиція викладена в п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18. Суд приймає до уваги, що явка представників сторін у засідання обов'язковою не визнавалась. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, та перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України, здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 09.03.2016 також розглядалася заява Позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рахунки у банках та на майно Відповідача, та судом за наслідками її розгляду було оголошено про залишення заяви без задоволення, оскільки Позивачем, всупереч ст. 66-67 ГПК України, не доведено суду (не надано письмових та інших доказів), що невжиття такого роду заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду по даній справі, а одні лише припущення Позивача щодо дій Відповідача належними доказами не являються. Окрім того, Позивачем не доведено, що заявлені ним заходи забезпечення позову є адекватними та співрозмірними з позовними вимогами (зокрема, чому Позивач вважає необхідним накладення арештів саме на декілька рахунків Відповідача, що їх заблокує, і накладення арештів одночасно і на рахунки і на майно Відповідача тощо).

Судовий збір за розгляд заяви Позивачу не відшкодовується.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач займає приміщення площею 86,9 кв.м. за адресою: м. Київ, площа Львівська, 8 на підставі Договору оренди № 6822 від 15.05.2014 строком дії по 15.05.2015 та акту приймання передачі майна від 15.04.2015.

Докази повернення приміщення з оренди у матеріалах справи відсутні.

Щодо указаного приміщення між Позивачем, як виконавцем, та Відповідачем, як замовником, було укладено два договори: Договір № 170 від 16.07.2014 (далі Договір № 170) про надання експлуатаційних послуг з обслуговування приміщення та Договір № 171 від 16.07.2014 (далі Договір № 171) про відшкодування вартості витрат комунальних послуг, що постачалися у приміщення.

Так, на підставі Договору № 170 Позивачем були виконані, а Відповідачем прийняті експлуатаційні послуги у період з 15.05.2014 по листопад 2015 року, що підтверджується залученими до справи актами виконаних робіт (наданих послуг), які містять підписи представників сторін, скріплені печатками, зауважень не містять.

Відповідач у встановлені Договором строки послуги за вказаними актами повністю не оплатив, надання на його замовлення послуг не спростував, і доказів наявності у Відповідача претензій щодо якості та/або комплектності виконаних Позивачем за Договором та відображених у вказаних актах послуг матеріали справи не містять.

Розрахунок заборгованості за вказаними актами в сумі 77944,31 грн. судом перевірено та визнано обґрунтованим і арифметично правильним; розмір заборгованості є доведеним залученими Позивачем до справи доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

Наявність у Відповідача заборгованості в сумі 77944,31 грн., яка не була погашена на час подання позову, та залишається непогашеною на даний час, Позивачем належним чином відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України та ст. 193 ГК України доведена, документально підтверджена і Відповідачем не спростована.

З огляду на наведене позовні вимоги про стягнення 77944,31 грн. заборгованості за Договором № 170 визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення:

- пені на штрафу на підставі п. 4.3 Договору, статей 546, 549 ЦК України та ст. 231 ГК України (з застосуванням ч. 6 ст. 232 ГК України до вимог про стягнення пені);

- 3% річних за ст. 625 ЦК України за весь час прострочення заборгованості.

Розрахунки пені та 3% річних, додані до клопотання від 22.02.2016, судом перевірені та визнані обґрунтованими і арифметично правильними (зокрема, оскільки розраховані Позивачем санкції не перевищують дозволені до стягнення згідно з законом), а їх розмір є доведеним залученими Позивачем до справи вищеописаними доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

З огляду на наведене позовні вимоги про стягнення 21599,57 грн. пені та 2032,39 грн. 3% річних за прострочення оплати по Договору № 170 також визнаються судом обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Натомість щодо розміру штрафу, то суд робить його перерахунок: 7% від суми боргу 79595,59 грн., який існував станом на 16.01.2015, становить 5571,69 грн., тому суд задовольняє позовні вимоги про стягнення штрафу у розмірі 5571,69 грн., а у решті вимог про стягнення штрафу - 2533,98 грн. суд відмовляє.

На підставі Договору № 171 Позивачем були виконані, а Відповідачем прийняті послуги з відшкодування вартості витрат комунальних послуг, що постачалися у приміщення (електроенергія) у період з червня 2014 року по листопад 2015 року, що підтверджується залученими до справи актами виконаних робіт (наданих послуг), які містять підписи представників сторін, скріплені печатками, зауважень не містять.

Відповідач у встановлені Договором строки послуги за вказаними актами повністю не оплатив, надання на його замовлення послуг не спростував, і доказів наявності у Відповідача претензій щодо якості та/або комплектності виконаних Позивачем за Договором та відображених у вказаних актах послуг матеріали справи не містять.

Розрахунок заборгованості за вказаними актами в сумі 46263,10 грн. судом перевірено та визнано обґрунтованим і арифметично правильним; розмір заборгованості є доведеним залученими Позивачем до справи доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

Наявність у Відповідача заборгованості в сумі 46263,10 грн., яка не була погашена на час подання позову, та залишається непогашеною на даний час, Позивачем належним чином відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України та ст. 193 ГК України доведена, документально підтверджена і Відповідачем не спростована.

З огляду на наведене позовні вимоги про стягнення 46263,10 грн. заборгованості за Договором № 171 визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення:

- пені на штрафу на підставі п. 4.3 Договору, статей 546, 549 ЦК України та ст. 231 ГК України (з застосуванням ч. 6 ст. 232 ГК України до вимог про стягнення пені);

- 3% річних за ст. 625 ЦК України за весь час прострочення заборгованості.

Розрахунки пені та 3% річних, додані до клопотання від 22.02.2016, судом перевірені та визнані обґрунтованими і арифметично правильними (зокрема, оскільки розраховані Позивачем санкції не перевищують дозволені до стягнення згідно з законом), а їх розмір є доведеним залученими Позивачем до справи вищеописаними доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

З огляду на наведене позовні вимоги про стягнення 13557,71 грн. пені та 1166,79 грн. 3% річних за прострочення оплати по Договору № 171 також визнаються судом обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Натомість щодо розміру штрафу, то суд робить його перерахунок: 7% від суми боргу 51122,13 грн., який існував станом на 16.01.2015, становить 3578,55 грн., тому суд задовольняє позовні вимоги про стягнення штрафу у розмірі 3578,55 грн., а у решті вимог про стягнення штрафу - 1460,83 грн. суд відмовляє.

Отже, позовні вимоги визнаються судом частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір за ст. 49 ГПК України за звернення Позивача до суду з даним позовом покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За відсутності клопотання Позивача про повернення частини суми сплаченого судового збору у зв'язку зі зменшенням позовних вимог (ст. 7 Закону України «Про судовий збір») судом дане питання не розглядається.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Риналія» (м. Київ, вул. Ярославів Вал, 13/2, літера «Б», офіс 3; ідентифікаційний код 37819404) на користь Державного підприємства «Сервісно-видавничий центр» (м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 6; ідентифікаційний код 25286486) по Договору № 170 від 16.07.2014: 77944 (сімдесят сім тисяч дев'ятсот сорок чотири) грн. 31 коп. заборгованості, 21599 (двадцять одну тисячу п'ятсот дев'яносто дев'ять) грн. 57 коп. пені, 2032 (дві тисячі тридцять дві) грн. 39 коп. 3% річних та 5571 (п'ять тисяч п'ятсот сімдесят одну) грн. 69 коп. штрафу; по Договору № 171 від 16.07.2014: 46263 (сорок шість тисяч двісті шістдесят три) грн. 10 коп. заборгованості, 13557 (тринадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят сім) грн. 71 коп. пені, 1166 (одну тисячу сто шістдесят шість) грн. 79 коп. 3% річних, 3578 (три тисячі п'ятсот сімдесят вісім) грн. 55 коп. штрафу, а також 2635 (дві тисячі шістсот тридцять п'ять) грн. 63 коп. судового збору.

Видати наказ.

У іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.03.2016

Суддя Сташків Р.Б.