РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016Справа №910/98/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РІА і Ко»

До Проектно-будівельного концерну «Укрмонолітспецбуд»

Про стягнення 164 044, 88 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача: Баранов В.Л., довіреність № б/н від 16.10.2015

від відповідача Савченко С.М., довіреність № 10/05-1-07

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «РІА і Ко» (далі -позивач) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов до Проектно-будівельного концерну «Укрмонолітспецбуд» (далі - відповідач) про стягнення 164 044, 88 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем не виконуються умови договору про надання послуг № 1193 від 21.08.2013р.

Ухвалою суду від 11.01.2016р. порушено провадження у справі № 910/98/16 та призначено розгляд на 01.02.2016 р.

01.02.2016р. представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, надав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Суд відклав судовий розгляд справи на 19.02.2016р., у зв'язку з відсутністю представника відповідача.

15.02.2016р. позивач подав через канцелярію суду заяву про збільшення розміру задоволених позовних вимог.

19.02.2016р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача проти позову частково заперечив, в частині нарахованих штрафних санкцій, заявив про пропущення строків позовної давності до нарахованої пені.

Судом оголошено перерву у судовому засіданні до 14.03.2016р.

09.03.2016р. позивач подав через канцелярію суду заяву про зменшення позовних вимог.

14.03.2016р. представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Представник відповідача проти позову заперечив.

Суд вирішив задовольнити позовні вимоги позивача частково.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2013 року між ПБК «УКРМОНОЛІТСПЕЦБУД» (далі - «Замовник») і TOB «PIA І КО» (далі - «Виконавець») було укладено Договір № 1193 про надання охоронних послуг, згідно якого виконавець зобов'язався забезпечити цілодобову охорону території об'єкту замовника, який в свою чергу у відповідності з розділом шостим «Порядок взаєморозрахунків» зобов'язаний здійснювати оплату щомісячної суми Договору за охорону 4-х добових постів у розмірі 27 200,00 грн.

Пунктом 6.3. Договору передбачено обов'язок замовника перераховувати кошти за надані виконавцем охоронні послуги на протязі 5 (п'яти) банківських днів після підписання сторонами акту про надання охоронних послуг та передачі в бухгалтерію Замовника акту надання охоронних послуг, податкової накладної та рахунка-фактури.

23 серпня 2013 р. сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до договору про надання охоронних послуг, якою сторони досягли згоди про зменшення загальної вартості охоронних послуг, якою було встановлено вартість охоронних послуг 4-х добових постів у розмірі 21 986,67 грн., сплата ПДВ у розмірі 4 397,33 грн., що разом склало 26 384 грн.

За весь період виконання сторонами умов Договору починаючи з серпня 2013 р. по травень 2014 р. від Замовника до Виконавця не було будь-яких претензій або зауважень щодо якості наданих охоронних послуг або інших випадків неналежного виконання виконавцем договірних зобов'язань.

Починаючи з кінця 2013 року ПБК «УКРМОНОЛІТСПЕЦБУД» перестав сумлінно і своєчасно виконувати свої зобов'язання по оплаті охоронних послуг, допускаючи прострочення належних за договором платежів. Остання оплата за надані охоронні послуги ПБК «Укрмонолітспецбуд» була здійснена 14.05.2014 р. у розмірі 26 384 грн., але вона не покрила заборгованості, яка утворилась на той час.

Станом на 01.07.2014 року заборгованість складала 91 104,00 грн.

У червні 2014 року керівництво ПБК «Укрмонолітспецбуд» не підписало акти приймання охоронних послуг, а бухгалтерія перестала приймати передбачені пунктом 6.3. документи - рахунки-фактури та податкові накладні від ТОВ «РІД і КО».

Позивачем 05.06.2014р., передбачені пунктом 6.3. договору документи (акти виконаних робіт, накладні та рахунки-фактури) було направлено відповідачу цінним листом, що підтверджується фіскальним чеком № 9437 від 05.06.2014 УДППЗ «Укрпошта» та описом вкладення до нього.

TOB «РІА і КО» внаслідок відсутності оплати за надані охоронні послуги намагалось врегулювати відносини у досудовому порядку шляхом листування з керівництвом відповідача та пред'явлення претензії, що передбачалось розділом 7 укладеного договору № 1193 про надання охоронних послуг.

28 липня 2014 року відповідачу було направлено цінним листом претензію з вимогою погасити заборгованість, яка утворилась станом на 01.07.2014 року, до претензії було додано Акт звірки станом на 01.07.2014 р., рахунки-фактури та податкові накладні за квітень - травень 2014 року. Цей лист з претензією та доданими документами відповідачем було отримано 08.08.2014р. Ця обставина підтверджується фіскальним чеком УДППЗ «Укрпошта» № 2102 від 28.07.2014 р., описом вкладених документів та відміткою зворотнього повідомлення про вручення цінного листа № 540.

На дану відповідь відповідач відповів у вересні 2014 року, згідно якого Голова Ради концерну Гончаров Л.І. повідомив про намір Замовника розірвати договір про надання охоронних послуг № 1193 від 21.08.2013 р., мотивуючи це відмовою іншого суб'єкта господарської діяльності - ТОВ «Комплекс Агромарс» оплачувати послуги з охорони об'єктів, які передавалися під охорону підприємству позивача. Про намір виконати свої зобов'язання по оплаті вже наданих охоронних послуг або можливі строки відтермінування таких платежів у листі відповідача не йшлося. До листа було додано тільки проект угоди про розірвання Договору № 1193 від 21.08.2013 р.

На вказаний лист позивач відповів згодою про розірвання діючого договору і повторною запропонував розв'язати суперечки по сплаті наданих охоронних послуг у досудовому порядку та погасити наявну заборгованість у розмірі 91 104,00 грн., проте на даний лист відповідач не відреагував.

Враховуючи те, що у досудовому порядку спір між сторонами щодо наявної заборгованості не вдалось врегулювати, позивач подав на розгляду суду позов, в якому просив стягнути з відповідача за період з 09.06.2014 по 09.12.2014р. борг у розмірі 151 611,67 грн. (з урахуванням поданих заяв про зменшення позовних вимог), з яких: 91 104,00 грн. - основного боргу, 698,88 грн. - пені, 55027,55 грн. - інфляційних втрат, 4781,14 грн. - 3% річних, крім того позивач просив суд стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3542,00 грн. та 9000,00 грн. - витрат за послуги адвоката.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526, 530, 629, 901 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до договору; замовник зобов'язується прийняти та оплатити надані послуги; одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Укладений між сторонами договір за своєю юридичною природою є договором надання послуг.

Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання.

Відповідно до ч. 2 ст.193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 173 ГК України, один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Беручи до уваги те, що матеріалами справи доведено факт виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості у розмірі 91 104,00 грн., суд вирішив задовольнити дану позовну вимогу позивача у повному обсязі.

Суд також вирішив задовольнити позовні вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача 55 027,55 грн. - інфляційних втрат та 4781,14 грн. - 3% річних за весь період прострочення, нараховані згідно ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений (п.2 ст. 625 ЦК України).

Приписами ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобов'язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а навпаки на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі і передбачені ст. 625 ЦК України.

Виходячи із положень зазначених норм, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 698,88 грн., то така вимога не може бути задоволена судом, оскільки представником відповідача заявлено заяву про застосування строку позовної давності до вимоги позивача про стягнення пені, яку суд вирішив задовольнити.

Згідно чинного законодавства України (ст. 258 ЦК України) до вимоги про стягнення пені застосовується позовна давність в один рік, оскільки факт невиконання договірного зобов'язання з боку відповідача було встановлено позивачем 09.06.2014р., тому позивач мав право подати позов з вимогою про стягнення пені до 09.06.2015р. включно, проте позов подав до суду лише 30.12.2015р. (подано через відділ поштового зв'язку), про що свідчить відбиток штемпелю на конверті, тому вимога позивача про стягнення з відповідача пені не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вина відповідача в порушенні зобов'язань по оплаті за надані позивачем послуги доведена матеріалами справи та не спростована відповідачем.

Згідно поданого позову, позивач також просив суд відшкодувати йому судові витрати за подачу даного позову, а саме судовий збір у розмірі 3542,17 грн. та вартості надання адвокатських послуг у розмірі 9000,00 грн., сплачені позивачем внаслідок підготування позову та його юридичного супроводу у судовій інстанції.

Судові витрати за участь адвоката у розгляді справи підлягають оплаті в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, а їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Статтею 44 ГПК передбачено відшкодування зазначених витрат за послуги, надані лише адвокатом, а не будь-яким представником, що також зазначено у постанові Верховного Суду України від 01.10.2002 № 30/63 та у Інформаційному листі ВГСУ № 01-8/973 від 14.12.2007р.

Позивачем, в підтвердження понесених витрат на послуги адвоката подано договір, квитанцію до прибуткового касового ордеру, копію посвідчення адвоката про право на зайняття адвокатською діяльністю, оригінал якого оглянуто судом у судовому засіданні, що у повній мірі підтверджує факт надання позивачу саме адвокатських послуг.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, пов'язані з розглядом справи, у тому числі і вартість адвокатських послуг, при задоволенні позову частково покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 173, 193, ГК України, ст.ст. 22, 33, 49, 75, 81-1, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Проектно-будівельного концерну «Укрмонолітспецбуд» (04071, м. Київ, вул. Воздвиженська 60 - А, Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РІА і КО» (54055, Миколаївська область, м. Миколаїв, проспект Леніна 107/1, офіс 459, ) 91 104 (дев'яносто одну тисячу сто чотири) грн. - основного боргу, 55027 (п'ятдесят п'ять тисяч двадцять сім) грн. 55 коп. - інфляційних втрат, 4781 (чотири тисячі сімсот вісімдесят одну) грн. 14 коп. - 3% річних, 3506 (три тисячі п'ятсот шість) грн. 75 коп. - судового збору, 8910 (вісім тисяч дев'ятсот десять ) грн.. - витрат по оплаті адвокатських послуг.

В іншій частині, заявлених позовних вимог - відмовити.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення складено 16.03.2016р. )

Суддя В.І.Мельник