ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22 березня 2016 р. Справа № 903/106/16

за позовом: Сільськогосподарського виробничого кооперативу Мрія, Маневицький р-н, с.Старосілля

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Ковельмолоко, м.Ковель

про стягнення 64246,53грн.

Суддя Дем'як В.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність від 10.03.2016р.

від відповідача: не прибув

Суть спору: позивач Сільськогосподарський виробничий кооператив Мрія звернувся до суду з позовом до відповідача - Публічного акціонерного товариства Ковельмолоко про стягнення 82338,74грн., в т.ч.: 51199,45грн. основного боргу, 27661,29грн. інфляційних втрат, 2104,00грн. 3% річних та припинення дії договору купівлі-продажу №7 від 01.01.2014р.

В обґрунтування позову посилається на невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу №7 від 01.01.2014р. щодо здійснення повного та своєчасного розрахунку.

В підтвердження позовних вимог позивач подав договір купівлі-продажу №7 від 01.01.2014р., приймальні квитанції №000000019-0КМЗ-4394 від 21.10.2014р., №000000021-0КМЗ-4394 від 30.11.2014р., №000000023-0КМЗ-4394 від 31.12.2014р., №000000001-0КМЗ-4394 від 31.01.2015р., №000000003-0КМЗ-4394 від 28.02.2015р., №000000005-0КМЗ-4394 від 31.03.2015р., №000000007-0КМЗ-4394 від 30.04.2015р., №000000009-0КМЗ-4394 від 31.05.2015р., акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.03.2015р., на 01.06.2015р., виписку з банку від 28.05.2015р., лист №17 від 26.05.2015р., вимогу №23 від 07.07.2015р., претензію №36 від 30.09.2015р., розрахунок індексу інфляції та 3% річних, виписку з ЄДРПОУ Сільськогосподарського виробничого кооперативу Мрія.

Представник позивача через канцелярію суду подав наступні документи:

1.) заяву про зменшення позовних вимог за вх. №01-65/58/16 від 17.03.2016р., в якій просить зменшити розмір позовних вимог в частині припинення дії договору купівлі-продажу №7 від 01.01.2014р. у звязку з відсутністю коштів на сплату додатково судового збору та стягнути з Публічного акціонерного товариства Ковельмолоко на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу Мрія 51199,45грн. основного боргу, 27661,29грн. інфляційних втрат, 2100,00грн. 3% річних. Додатково долучив до матеріалів справи:

- власне письмове підтвердження того, що у провадженні судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи з спору між цими сторонами, про цей предмет і з цих підстав та відсутнє рішення вище перелічених органів з даного спору;

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Сільськогосподарського виробничого кооперативу Мрія.

2.) заяву про доручення додаткових документів за вх. №01-58/2369/16 від 21.03.2016р., якою долучив витяг з ЄДРПОУ Публічного акціонерного товариства Ковельмолоко;

В судовому засіданні представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог (про зменшення позовних вимог) за вх. №01-65/61/16 від 22.03.2016р., в якій просить уточнити позовні вимоги в частині стягнення 3% річних, інфляційних витрат та стягнути з ПАТ «Ковельмолоко» 51199,45грн. основного боргу, 1460,88грн. 3% річних та 11586,20грн. інфляційних витрат.

Заява про зменшення позовних вимог, відповідає вимогам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не суперечать законодавству України, не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, є прийнятою судом.

Згідно пункту 17 інформаційного листа Вищого господарського суду України N 01-8/2351 від 20.10.2006 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році та в першому півріччі 2006 року" та пункту 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/482 від 13.08.2008р., в разі зменшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову, виходячи із якої вирішується спір. При цьому будь-які підстави для припинення провадження у справі в частині зменшення позовних вимог у господарського суду відсутні.

Отже, із уточнених позовних вимог і вирішується спір.

Представник відповідача в призначене судове засідання не прибув. 22.03.2016р. на електронну пошту суду надіслав відзив за вх. №01-54/2452/16, в якому зазначив, що не погоджується із нарахованими 3% річних та інфляційними втратами. В підтвердження долучив до матеріалів справи власний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно приписів ст.75 ГПК та п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. № 01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд вважає, що неявка представника відповідача в судове засідання, не є підставою для відкладення розгляду справи, оскільки Господарський процесуальний кодекс України не містить вимог щодо відповідальних осіб, які можуть представляти інтереси сторін в господарському суді. Надання повноважень на представництво інтересів сторони в процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб, а тому неможливість явки в судове засідання конкретного представника, не є правовою підставою для відкладення розгляду справи. Стаття 22 ГПК України передбачає широке коло процесуальних прав сторін, поряд із цим встановлює для сторін обовязок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Оскільки, в матеріалах справи є всі достатні документи, необхідні для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про судовий розгляд справи без участі представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд,-

в с т а н о в и в:

01 січня 2014р. між товаровиробником (позивачем) СВК «Мрія» та покупцем (відповідачем) ПАТ «Ковельмолоко» був укладений договір купівлі-продажу № 7 (а.с.10-11).

Згідно п 1.1. вказаного договору товаровиробник зобовязався передати у власність покупця молоко коровяче, а покупець зобовязався прийняти та оплатити вартість на умовах даного договору.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що покупець проводить розрахунки з товаровиробником, шляхом перерахування фінансових коштів на розрахунковий рахунок товаровиробника або видачі готівки з каси покупця протягом 15 банківських днів з моменту отримання товару.

На виконання умов договору, позивач взяті на себе зобовязання по поставці і передачі продукції виконав в повному обсязі на загальну суму 83665,41грн. Даний факт підтверджено приймальними квитанціями №000000019-0КМЗ-4394 від 21.10.2014р., №000000021-0КМЗ-4394 від 30.11.2014р., №000000023-0КМЗ-4394 від 31.12.2014р., №000000001-0КМЗ-4394 від 31.01.2015р., №000000003-0КМЗ-4394 від 28.02.2015р., №000000005-0КМЗ-4394 від 31.03.2015р., №000000007-0КМЗ-4394 від 30.04.2015р., №000000009-0КМЗ-4394 від 31.05.2015р. (а.с.12-19), які підписані сторонами та скріплені печатками.

Проте, відповідач взяті на себе, згідно договору, зобовязання в частині проведення розрахунків за поставку товару виконав частково, що підтверджується випискою із банку від 28.05.2015р. на суму 30242,16грн. (а.с.22).

Заборгованість на день розгляду справи становить 51199,45грн., яку відповідач визнав, підписавши акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.06.2015р. (а.с.21).

Позивач 07.07.2015р. та 30.09.2015р. на адресу відповідача надіслав претензії №23, №36, однак останнім залишені без відповіді та задоволення. (а.с. 25; 27).

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України, ст.11 Цивільного кодексу України обовязки субєктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.

Як встановлено, між сторонами виникли цивільні права та обовязки на підставі договору купівлі-продажу № 7 від 01.01.2014р.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона(продавець) передає або зобовязується передати у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобовязання. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності із ст.610, п. 1 ст. 611, п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи зазначене, позовна вимога про стягнення з відповідача 51199,45грн. основної заборгованості, підставна та підлягає до задоволення.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи зазначене, 3% річних за період 01.10.2014р. по 12.02.2016р. в сумі 1460,88грн. та інфляційні витрати за жовтень 2014р. по лютий 2016р. в сумі 11586,20грн. заявлені підставно, правильність їх нарахування визнав відповідач у поданому відзиві за вх. №01-54/2452/16 від 22.03.2016р.

За таких обставин останні підлягають до задоволення.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача за договором купівлі-продажу №7 від 01.01.2014р. підлягають задоволенню в сумі 64246,53грн. в т.ч.: 51199,45грн. основного боргу, 11586,20грн. інфляційних витрат та 1460,88грн. 3% річних.

Оскільки розгляд справи в суді доведено з вини відповідача, то судові витрати по справі, на підставі ст. 44,49 ГПК України, слід покласти на нього.

Керуючись ст.ст. 144, 193, Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 526, 527, 530, 610-612, 625, 655 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1.Позов задоволити.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства Ковельмолоко (45000, Волинська обл., м.Ковель, вул. Ватутіна,114, ) на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу Мрія (44663, Волинська обл., Маневицький р-н, с.Старосілля, вул. Свердлова,6, ) 64246,53грн. заборгованості в т.ч.: 51199,45грн. основного боргу, 11586,20грн. інфляційних витрат, 1460,88грн. 3% річних та 963,70грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду, у відповідності до ст.85 ГПК України, набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 цього Кодексу.

Повний текст

рішення складено

22.03.2016р.

Суддя В. М. Дем`як