ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

"14" березня 2016 р.Справа № 916/927/13
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Бєляновського В.В.,

суддів: Величко Т.А.,

Таран С.В..

Розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду Одеської області від 31 березня 2014 року

по справі № 916/927/13

за позовом Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради

до відповідачів:

1. Комунального підприємства "Парксервіс-Одеса"

2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державної інспекції сільського господарства в Одеській області

про визнання недійсним договору, зобов'язання звільнити та повернути самовільно зайняті земельні ділянки та стягнення 119485,31 грн.

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2013 року заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Парксервіс-Одеса", Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним договору балансоутримання місць для паркування №277/К-КР-2012 від 18.04.2012р., зобов'язання звільнити та повернути самовільно зайняті земельні ділянки та стягнення 119 485, 31 грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 31.03.2014р. позов задоволено частково, визнано недійсним договір балансоутримання місць для паркування №277/К-КР-2012 від 18.04.2012р., укладений між КП «Парксервіс-Одеса» та ФОП ОСОБА_2; зобов'язано ФОП ОСОБА_2 повернути на користь Одеської міської ради земельні ділянки загальною площею 1087 кв.м. нормативною вартістю 723687,75 грн., розташовані у АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3; зобов'язано звільнити на користь Одеської міської ради самовільно зайняті земельні ділянки загальною площею 1127 кв.м. нормативною вартістю 749973,42 грн. за вказаною адресою, а також стягнуто з ФОП ОСОБА_2 8383,87 грн. судового збору з кожного. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24 червня 2014 року апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області задоволено частково, рішення господарського суду Одеської області від 31.03.2014р. у справі № 916/927/13 скасовано, позов задоволено частково, а саме: визнано недійсним договір балансоутримання місць для паркування №277/К-КР-2012 від 18.04.2012р., укладений між КП «Парксервіс-Одеса» та ФОП ОСОБА_2 на майбутнє, стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України та спеціальних фондів місцевих бюджетів (місцевого бюджету Одеської міської ради) 119485,31 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 10 грудня 2014 року постанову Одеського апеляційного господарського суду від 24 червня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до Одеського апеляційного господарського суду.

Під час нового розгляду Одеський апеляційний господарський суд ухвалою від 20.05.2015 року прийняв відмову заступника прокурора Одеської області від апеляційної скарги на рішення господарського суду Одеської області від 31.03.2014р. у справі № 916/927/13, апеляційне провадження у справі припинив на підставі статті 100 ГПК України.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 17.06.2015 року відмовлено ФОП ОСОБА_2 у прийнятті апеляційної скарги на рішення господарського суду Одеської області від 31.03.2014р. у даній справі з посиланням на статтю 98 ГПК України.

Постановою Вищий господарський суд України від 24.02.2016 року ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 17.06.2015р. у справі № 916/927/13 скасовано, а справу направлено до Одеського апеляційного господарського суду для вирішення питання щодо прийняття апеляційної скарги або повернення її без розгляду.

Ознайомившись з одержаними матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід повернути, виходячи з наступного.

Як вже було зазначено вище, рішенням господарського суду Одеської області від 31.03.2014 року позов задоволено частково, визнано недійсним договір балансоутримання місць для паркування №277/К-КР-2012 від 18.04.2012р., укладений між КП «Парксервіс-Одеса» та ФОП ОСОБА_2; зобов'язано ФОП ОСОБА_2 повернути на користь Одеської міської ради земельні ділянки загальною площею 1087 кв.м. нормативною вартістю 723687,75 грн., розташовані у АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3; зобов'язано звільнити на користь Одеської міської ради самовільно зайняті земельні ділянки загальною площею 1127 кв.м. нормативною вартістю 749973,42 грн. за вказаною адресою, а також стягнуто з ФОП ОСОБА_2 8383,87 грн. судового збору з кожного. В іншій частині позову відмовлено

Отже, господарським судом першої інстанції були розглянуті чотири вимоги -дві майнові (зобов'язання повернути земельні ділянки і стягнення шкоди) та дві немайнові (визнання недійсним договору і звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок).

Як вбачається із апеляційної скарги, ФОП ОСОБА_2 просить суд апеляційної інстанції скасувати повністю рішення господарського суду Одеської області, тобто фактично просить переглянути зазначене судове рішення у повному обсязі.

В якості доказу про сплату судового збору за розгляд апеляційної скарги скаржником додані квитанції від 23.04.2014р. на суму 1218 грн. та від 29.05.2015р. на суму 1810 грн.

Згідно з вимогами ст. 94 ГПК України до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Статтею 46 ГПК України передбачено, що судовий збір сплачується чи стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

Розмір сплати судового збору в Україні встановлено Законом України „Про судовий збір", в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги.

Пунктами 2.2.1 та 2.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 року № 7 передбачено, що судовий збір з позовної заяви, зокрема, про повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. У випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з пунктом 3 статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру. Одним з реквізитів позовної заяви є ціна позову, яку зазначає позивач і з якої обчислюється судовий збір.

Відповідно до пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір", в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру становить 2% ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більш 60 розмірів мінімальних заробітних плат (723687,75 грн. х 2% = 14473,76 грн. та 119485,31 грн. х 2% = 2389,71 грн. Разом 14473,76 грн. + 2389,71 грн. = 16863,47 грн.).

Відповідно до пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір мінімальної заробітної плати (1147 грн. + 1147 грн. = 2294 грн.).

Згідно з пп. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір", в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду ставку судового збору встановлено у розмірі 50 % ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а у разі подання позовної заяви майнового характеру - 50 % ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми (19157,47 х 50% = 9578,74 грн.).

Отже, скаржник за подання апеляційної скарги повинен був сплатити судовий збір у розмірі 9578,74 грн., що складається з суми судового збору за дві немайнові вимоги у розмірі 1147 грн. та суми судового збору за дві майнові вимоги у розмірі 8431,74 грн. Тобто скаржник при звернення до апеляційного господарського суду недоплатив судовий збір у розмірі 6550,75 грн.

Відповідно до пункту 8 статті 129 Конституції України, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків встановлених законом є однією з основних засад судочинства. У забезпечення цих конституційних положень законодавець у ст. 97 ГПК України передбачив вичерпний перелік підстав не прийняття та повернення апеляційної скарги без розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Приймаючи до уваги, що апеляційна скарга ФОП ОСОБА_2 подана без документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому розмірі, то вона підлягає поверненню без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Також колегія суддів зазначає, що у зв'язку з поданням апеляційної скарги з недотриманням вимог процесуального закону клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не розглядається.

Керуючись ст.ст. 86, п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду Одеської області від 31.03.2014 року у справі № 916/927/13 повернути без розгляд.

2. Справу повернути до господарського суду Одеської області.

Головуючий суддя Бєляновський В.В.

Судді Величко Т.А.

Таран С.В.