Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "11" березня 2016 р. Справа № 906/865/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1 - довіреність №2 від 23.06.2015.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Констракшн Машинері"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "А.В.В. Стандарт"

про стягнення 494379,62 грн.

Спір розглянуто в більш тривалий строк, ніж передбачено ч. 1 ст. 69 ГПК України.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 488557,10 грн. - основного боргу та 5822,52 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 17.07.2015 у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

На вирішення експерту поставлено питання щодо приналежності підпису від імені ОСОБА_2 в графі директор ОСОБА_2 саме ОСОБА_2 чи іншій особі в угоді про проведення розрахунку по договору поставки №3541 від 26.05.2011, укладеній 02.12.2013.

18.01.2016 на адресу суду надійшов висновок судової почеркознавчої експертизи, згідно якого підписи від імені ОСОБА_2 в угоді про проведення розрахунку від 02.12.0213 по договору поставки №3541 від 26.05.2011, виконано не ОСОБА_2, а іншою особою, з наслідуванням підпису ОСОБА_2

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 27.01.2016 провадження у справі поновлено та призначено судове засідання.

15.02.2016 до суду надійшла заява ТОВ "АВВ Стандарт" про застосування строків позовної давності.

Позивач в судове засідання уповноваженого представника не направив.

09.03.2016 до суду надійшло клопотання з проханням розглядати справу у відсутність представник позивача у зв'язку з неможливістю забезпечення кваліфікованого представника.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити, звертав увагу суду на те, що ТОВ "Констракшн Машинері" пропущено строк позовної давності для стягнення заборгованості, що є предметом розгляду даної справи. Також представник відповідача зауважив, що позивачем у якості єдиного доказу переривання строку позовної давності виконання зобов'язань за договором поставки №3541 від 26.05.2011 надано суду Угоду про проведення розрахунку по договору поставки №3541 від 26.05.2011р., укладеної 02.12.2013. Однак у Висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи Київського НДІСЕ Міністерства юстиції України від 06.01.2016р. №13461/13462/15-32 вказано, що підпис від імені ОСОБА_2 у розділі «Покупець TOB «A.B.B. Стандарт» графі «Директор» у рядку «ОСОБА_2С.» в угоді про проведення розрахунку від 02.12.2013 по договору поставки №3541 від 26.05.2011, виконано не ОСОБА_2, а іншою особою, з наслідуванням підпису ОСОБА_2

Щодо строку розгляду справи суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 69 ГПК України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

В даному випадку строк розгляду справи, з урахуванням клопотання сторін про його продовження на 15 днів сплинув.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., ратифікованої Україною 17.07.97 р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Враховуючи необхідність забезпечення повного та всебічного дослідження обставин справи, останню розглянуто в більш тривалий строк, ніж передбачено ст. 69 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 26.05.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Констракшн Машинері" (постачальник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "А.В.В. Стандарт" (покупець/відповідач) укладено договір поставки №3541, відповідно до якого постачальник зобов'язався передати у власність, а покупець прийняти та оплатити один універсальний екскаватор-навантажувач ЗСХ SM, виробництва фірми JCB - Англія, в подальшому "Обладнання", загальною вартістю 670007,10 в т.ч. ПДВ - 111667,85 гривень, що еквівалентно 51738,00 GBP (британських фунтів).

Постачальник поставляє обладнання у відповідності зі специфікацією - що є додатком до даного договору, і складає його невід'ємну частину (п.п. 1.2. договору).

Згідно п.п. 2.1. договору постачальник здійснює відвантаження обладнання протягом десяти робочих днів від дати перерахування попередньої оплати - суми передбаченої п. 3.1.1 даного договору та при умові надання покупцем довіреності на одержання товарно-матеріальних цінностей.

Відповідно до п.п. 2.3. договору датою поставки буде вважатися дата, вказана на видатковій (товарно-транспортній) накладній.

Пунктом 3 договору сторони визначили порядок здійснення розрахунків, а саме:

3.1.1. Не пізніше трьох банківських днів від дати підписання даного договору покупець перераховує на поточний рахунок постачальника еквівалент 12934,50 GBP.

3.1.2. Не пізніше 20.06.2011, покупець перераховує на поточний рахунок постачальника еквівалент 6467,25 GBP.

3.1.3. Не пізніше 20.07.2011, покупець перераховує на поточний рахунок постачальника еквівалент 6 467,25 GBP.

3.1.4. Не пізніше 20.08.2011, покупець перераховує на поточний рахунок постачальника еквівалент 6 467,25 GBP.

3.1.5. Не пізніше 20.09.2011, покупець перераховує на поточний рахунок постачальника еквівалент 6 467,25 GBP.

3.1.6. Не пізніше 20.10.2011, покупець перераховує на поточний рахунок постачальника еквівалент 6 467,25 GBP.

3.17. Не пізніше 20.11.2011, покупець перераховує на поточний рахунок постачальника еквівалент 6 467,25 GBP.

3.2. Покупець здійснює оплату за офіційним курсом GBP на день платежу але не нижчим, за офіційний курс GBP, що діяв на дату підписання даного договору

Відповідно до п.п. 4.1. договору за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором, сторони несуть відповідальність відповідно до діючого законодавства України.

Даний договір набуває чинності від дня підписання та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (п.п. 7.2. договору).

На виконання зобов'язання по оплаті відповідач перерахував на рахунок позивача:

- 08.06.2011 - 167500,00 грн.;

- 04.01.2013 - 9950,00 грн.;

-15.07.2013 - 4 000,00 грн. , тобто 181 450,00 грн.

Обладнання було поставлене відповідачу 08.06.2011, що підтверджено підписом уповноваженої особи відповідача - ОСОБА_3 (а.с. 14-15) на видатковій накладній №КМ-0001437 від 08.06.2011.

02.12.2013 між позивачем та відповідачем підписано Угоду про проведення розрахунку по договору поставки №3541 від 26.05.11 (а.с. 13), згідно якої покупець (відповідач) визнає, що на дату складання угоди має заборгованість перед постачальником (позивачем) по договору поставки №3541 від 26.05.2011 за поставлене обладнання в розмірі 488557,10 гривень в т. ч. ПДВ та зобов'язується провести повний розрахунок за 12 місяців в період з січня 2014 по грудень 2014 року, сплачуючи щомісяця по 40713,00 грн. рівними частками.

Оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Як зазначалося раніше, ухвалою господарського суду Житомирської області від 17.07.2015 у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Відповідно до висновку експертів №13461/13462/15-32 від 06.10.2016 підписи від імені ОСОБА_2 в угоді про проведення розрахунку від 02.12.0213 по договору поставки "№3541 від 26.05.2011, виконано не ОСОБА_2, а іншою особою, з наслідуванням підпису ОСОБА_2

Згідно ст. 42 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Саме враховуючи наведений висновок експерта відповідач вважав позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

З цього приводу господарський суд звертає увагу на те, що статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Непідписаний договір, чи підписаний іншою особою договір, може бути визнаний недійсним, і не може вважатись неукладеним.

Як вбачається з Постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220,частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину розглядаються у позовному провадженні в порядку діючого законодавства.

Станом на дату розгляду справи укладені сторонами договір поставки №3541 від 26.05.2011 та угода про проведення розрахунку по договору поставки №3541 від 26.05.2013, підписана 02.12.2013, є чинними. В установленому законом порядку угоду про проведення розрахунку по договору поставки №3541 від 26.05.2013, підписана 02.12.2013, недійсною не визнано, а тому судом не приймаються до уваги посилання представника відповідача, як на підставу своїх заперечень, що договір підписано не ОСОБА_2 (що займав посаду директора ТОВ "А.В.В. Стандарт" станом на 02.12.2013).

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості

Свобода договору включає можливість сторін вільно визначати характер (вид, тип) договору, який вони укладають. Це означає, що сторони за своїм вибором вправі укладати як договори, що передбачені цивільним законодавством (тобто врегульовані законодавством договірні форми), так і такі, які хоч і не передбачені цивільним законодавством, але не суперечать його загальним засадам.

Як вбачається з матеріалів справи сторони уклали договір поставки №3541 від 26.05.2011 та угоду про проведення розрахунку по договору поставки №3541 від 26.05.2011 (підписану 02.12.2013).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ст. 173 ГК України).

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, господарський суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення основного боргу в сумі 488557,10 грн.

Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача 5822,52 грн. 3% річних

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, наведений в позовній заяві (а.с. 4), суд вважає останній вірним, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заяви про застосування строку позовної давності, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У ч. 1 ст. 264 ЦК України вказано, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Відповідно до п.п. 4.4.1 п. 4.4. Постанови Пленуму ВГС України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013 №10 до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати:

- визнання пред'явленої претензії;

- зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору;

- письмове прохання відстрочити сплату боргу;

- підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, шодо якої виник спір;

- письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу;

- часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу.

За наведених обставин, перебіг строк позовної давності перервався в 2013 здійсненням часткоої оплати в сумі 9950,00 грн. (04.01.2013 - а.с. 19) та 4000,00 грн. (15.07.2013 - а.с.18) , а також підписанням угоди про проведення розрахунку по договору поставки №3541 від 26.05.2011. В силу положень ст. 204 ЦК України дана угода про проведення розрахунку по договору поставки №3541 від 26.05.11 є діючої, а тому в задоволенні заяви ТОВ "А.В.В. Стандарт" за вих. №01/15-02.16 від 15.02.2016 про застосування позовної давності слід відмовити.

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідач не подав до суду достатніх доказів на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "А.В.В. Стандарт" (12101, Житомирська область, смт. Володарськ-Волинський, вул. Ватутіна, 30а. ід. код 34050578)

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Констракшн Машинері" (04086, м. Київ, вул. Петропавлівська, 54-А, ід. код 32828388) 488557,10 грн. - основного боргу, 5822,52 грн. - 3% річних, а також 9887,59 грн. сплаченого судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 16.03.16

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2 - позивачу (рек.);

3 - відповідач (рек. з повід.)