ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2016р. Справа№ 914/230/16

За позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сконто», м. Львів

до відповідача: ОСОБА_1 підприємства ТИТАН, с.Молошковичі, Яворівський район, Львівська область

про: стягнення 26 082, 69 грн. заборгованості за надані послуги транспортного перевезення

Суддя Ділай У.І.

За участі представників:

Від позивача: ОСОБА_2 представник (Довіреність б/н від 21.01.16р.)

Від відповідача: не зявився.

Права і обовязки передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України розяснено. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не надходило.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини.

Розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Сконто, м. Львів до відповідача ОСОБА_1 підприємства Титан, с. Молошковичі, Яворівський район, Львівська область про стягнення 26 082,69 грн. з яких 21 500,00 грн. основного боргу, 952,45 грн. інфляційних втрат, 227,95 грн. 3% річних, 3402,29 грн. пені.

Ухвалою суду від 25.01.2016р. за даним позовом порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 09.02.2016р.

09.02.2016р. від відповідача через канцелярію суду поступила заява (вх. № 5080/16), в якій позивачем підтверджено, що у провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих же підстав, та відсутнє рішення з такого спору.

Представник позивача в судовому засіданні 09.02.2016р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 09.02.2016р. явку повноважного представника не забезпечив, вимог ухвали суду від 25.01.2016р. не виконав.

В судовому засіданні 09.02.2016р. розгляд справи відкладено на 23.02.2016р.

19.02.2016р. від позивача через канцелярію суду поступила заява (вх.№891/16) про зменшення розміру позовних вимог, у звязку із частковою оплатою послуг відповідачем, а саме в розмірі 3000 грн.

Представник позивача в судовому засіданні 23.02.2016р. позовні вимоги підтримав згідно заяви про зменшення позовних вимог від 19.02.2016р.

Представник відповідача явки повноважного представника в судове засідання 23.02.2016р. не забезпечив, вимог ухвали суду не виконав.

Ухвалою суду від 23.02.2016р. розгляд справи відкладено на 10.03.2016р.

09.03.2016р. позивачем за вх. № 1306/16 подано в канцелярію суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 18 500 грн. основного боргу, 952,45 грн. інфляційних втрат, 231,82 грн. 3 % річних, 2 902,79 грн. пені.

Представник позивача в судовому засіданні 10.03.2016р. підтримав заяву про зменшення позовних вимог, а також надав для огляду оригінали документів, копії яких долучені до позовної заяви.

Відповідач в судове засідання 10.03.2016р. повторно явку повноважного представника не забезпечив, причин неявки та невиконання вимог ухвали суду не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, місце та час проведення судового засідання.

У звязку з тим, що відповідач не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, подання відзиву на позов та доказів, а матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін і неявка відповідача не перешкоджає вирішенню спору, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у ній матеріалами.

В процесі розгляду матеріалів справи суд

встановив:

11.12.2013р. між позивачем та відповідачем укладено договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом №11/12/13, відповідно до п. 1.1 якого, позивач зобов'язувався здійснити перевезення вантажу автомобільним транспортом відповідно до заявок замовника, а відповідач оплатити погоджену сторонами провізну плату.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що заявка є невідємною частиною цього договору, в якій відображається істотні умови кожного конкретного перевезення, а саме: найменування товару, кількість (вага) та пакування вантажу, його особливі характеристики, найменування та місцезнаходження відправника та одержувача вантажу, пункти відправлення та призначення вантажу, маршрути перевезення, державні реєстраційні номери транспортного засобу, прізвище, імя по-батькові та інші особисті дані водія транспортного засобу, вимоги щодо технічного та санітарного стану транспортного засобу, особливі вказівки замовника, дата і час завантаження або строк виконання перевезення, розмір провізної плати, інші вимоги перевезення вантажу.

У п. 2.2 договору сторони узгодили, ціни на послуги та порядок розрахунків за цим договором узгоджуються в заявках на перевезеннях і зазначаються у рахунках-фактурах.

Відповідач зобов'язаний оплатити вартість наданих послуг по перевезенню протягом 5-х днів після отримання оригіналів документів.

Сторонами узгоджено, що у випадку затримки оплати за перевезення вантажу, замовник виплачує перевізнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожну добу затримки оплати.(п. 4.5.).

Пунктом 7.1. договору передбачено, що за фактом виконання перевезення сторони складають та підписують акт виконаних робіт.(п. 7.1.).

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2014р. (п. 7.2.).

На підставі заявки-договору на перевезення № 1050 від 18.08.2015р. позивач отримав замовлення на перевезення вантажу у сполученні за маршрутом м. Ніжин (Україна) м. Яворів (Україна). Обумовлена вартість перевезення склала 10 500 грн.

На виконання умов заявки-договору № 1050 від 18.08.2015р., позивач надав відповідачу послуги по перевезенню, що підтверджується копією товарно-транспортною накладною №Р757 від 20.08.2015р., долученою до матеріалів справи.

Також, на підставі заявки-договору № 1058 від 21.08.2015р. позивач отримав замовлення на перевезення вантажу у міжнародному сполученні за маршрутом м. Новий Яр (Україна) - м. Павонкув (Польща). Обумовлена вартість перевезення склала 11000 грн.

На виконання умов заявки-договору № 1058 від 21.08.2015р., позивач надав відповідачу послуги по перевезенню, що підтверджується копією акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № ОУ-0001161 від 25.08.2015р. та товарно-транспортною накладною (CMR) №1104839 від 20.08.2015р., долученими до матеріалів справи.

За результатами виконаних робіт позивачем виставлені рахунки № СФ-0001162 від 25 серпня 2015р. на суму 11 000,00 грн. та № СФ-0001163 від 25 серпня 2015р. на суму 10 500,00 грн.

Договірні зобовязання позивач виконав належним чином в повному обсязі.

Відповідач свої зобов'язання за договором по оплаті послуг на перевезення вантажу не виконав.

Відтак, позивач звернувся до господарського суду Львівської області із позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 21 500,00грн.

Крім того, позивач відповідно до заяви про зменшення позовних вимог (вх. № 1306/16 від 09.03.2016р.) нарахував відповідачу, керуючись п. 4.5 договору 2 902,79грн. пені, а також відповідно до положень ст. 625 ЦК України 213,82 грн. 3% річних, 952,45грн. інфляційних втрат.

Після порушення провадження у справі господарським судом Львівської області, позивач повідомив суд, що відповідач частково оплатив заборгованість в розмірі 3000,00грн. основного боргу.

При прийнятті рішення суд виходив із наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Згідно із положеннями частин першої та третьої статті 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Позивач свої зобов'язання за Договором про надання послуг № 11/12/13 від 11.12.2013р. виконав повністю. При цьому, неоплаченими відповідачем позивачу є надані послуги по перевезення вантажу в сумі 18 500,00грн.

Відповідач дану обставину не заперечив, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідач самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобовязання відповідачем не подано.

Отже, відповідач своїх зобовязань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором, згідно із яким заборгованість відповідача перед позивачем становить 18 500,00грн.

Перевіривши подану позивачем заяву по зменшення позовних вимог в частині стягнення пені та інфляційних втрат, підстави та правильність нарахування суми інфляційних втрат та 3% річних, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, судом встановлено, що позивачем допущені помилки у нарахуванні 3% річних, які не зменшують суму, що підлягає до стягнення, оскільки за розрахунками суду загальна сума таких проведених нарахувань є більшою, ніж просить стягнути позивач. Враховуючи, що суд при прийнятті рішення не може вийти за межі позовних вимог, а позивач не подавав такої заяви, відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача 213,82 грн. 3% річних підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача 952,45 грн. інфляційних втрат, перевіривши поданий позивачем розрахунок, підстави та правильність нарахування, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, судом встановлено, що сукупний індекс інфляції за період з 16.09.2015р. по 15.01.2016р. позивачем зазначено у розмірі 104,43%, натомість за розрахунком суду індекс інфляції за вказаний період становить 101,4%. Відтак, судом самостійно здійснено перерахунок суми інфляційних втрат за період з 16.09.2015р. по 15.01.2016р., відповідно до якого до стягнення з відповідача підлягає 296,42грн. В решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 2 902,79 грн. пені суд зазначає наступне.

У п. 4.5 договору сторонами узгоджено, що у випадку затримки оплати за перевезення вантажу, замовник виплачує перевізнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожну добу затримки оплати.

За приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, встановленої в п. 4.5 договору у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, перевіривши поданий позивачем розрахунок, суд встановив, що позивачем допущена арифметична помилка суми заявленої пені, що підлягає до стягнення, оскільки за розрахунками суду загальна сума таких проведених нарахувань є більшою, а саме 3189,06 грн., ніж просить стягнути позивач 2 902,79 грн. Враховуючи, що суд при прийнятті рішення не може вийти за межі позовних вимог, а позивач в заяві про зменшення позовних вимог від 09.03.2016р. допустився помилки, відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача 2 902,79грн. пені підлягають задоволенню.

Судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 11, 909, 916 ЦК України, ст. ст. 4-3, 33, 35, 43, 49, 75, 82-84, 116 ГПК України , суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задоволити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_1 підприємства «ТИТАН» (81064, Львівська область, Яворівський район, с. Молошковичі, ідентифікаційний код 22362815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сконто» (79032, м. Львів, вул. Пасічна, 92, ідентифікаційний код 25549810) 18500,00грн. основного боргу, 2 902,79грн. пені, 213,82грн. 3% річних, 296,42грн. інфляційних втрат та 1337,90 грн. судового збору.

3.В решті позовних вимог відмовити.

4.Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Повне рішення складено 14.03.2016р.

Суддя Ділай У.І.