ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.03.16р. Справа № 904/673/16

За позовом Приватного підприємства "Торговий дім "ГАЛПІДШИПНИК" в особі філії Приватного підприємства "Торговий дім "ГАЛПІДШИПНИК" у м. Києві

до Приватного підприємства "АГРО-ФТ", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості та штрафних санкцій

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. від 10.12.2015 року, представник;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "Торговий дім "ГАЛПІДШИПНИК" в особі філії Приватного підприємства "Торговий дім "ГАЛПІДШИПНИК" у м. Києві звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного підприємства "АГРО-ФТ", м. Дніпропетровськ про стягнення заборгованості в розмірі 16 989,30 грн., пені в розмірі 1 119,49 грн. , 3% річних в розмірі 1 299,19 грн., інфляційних в розмірі 13 550,56 грн. Витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №110/КФ на поставку технічних запчастин від 05.06.2013 року в частині повного та своєчасного розрахунку.

Відповідач відзив на позов не надав, явку повноважного представника в судові засідання, призначені для розгляду справи, не забезпечив, про дату, час і місце проведення судових засідань відповідач повідомлений належним чином за його місцезнаходженням згідно матеріалів справи, що підтверджується поштовим повідомленням.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 постанови).

Суд визнав можливим розглянути справу на підставі ст. 75 ГПК України у відсутність представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

Згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 21.03.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

05.06.2013 року між сторонами укладено договір № 110/КФ на поставку технічних запчастин (далі - Договір поставки) відповідно до п. 1.1 якого Позивач, як постачальник за Договором поставки, зобов'язується поставити і передати у власність Відповідачу, як покупцю за Договором поставки, запасні частини та комплектуючі до обладнання та техніки покупця (надалі - товари), а Відповідач, як покупець за Договором поставки. зобов'язується прийняти і оплатити такі товари.

Відповідно до п. 5.1. договору, оплата Товару здійснюється покупцем на умовах передоплати 100% вартості Товару, якщо інші умови розрахунку не погоджені Сторонами.

Пунктом 5.3. договору передбачено, що у випадку відвантаження Товару без попередньої оплати, отриманий Товар повинен бути оплачений Покупцем у повному обсязі протягом 5-ти (п'яти) банківських днів з дати поставки Товару, якщо інші терміни оплати не погоджені сторонами зокрема в специфікації.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар, що підтверджується накладними, які містяться в матеріалах справи.

Відповідач в свою чергу з позивачем за поставлений товар не розрахувався, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 16 989,30 грн.

Господарський суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Виходячи з викладеного, оскільки господарським судом встановлено, що відповідачем допущено порушення строків оплати, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 16 989,30 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.11.4 договору у випадку несвоєчасної оплати вартості товару покупець зобов'язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочення.

За несвоєчасну оплату поставленого товару позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 1119,49 грн. за загальний період з 19.06.2013 року по 03.04.2014 року (по кожній накладній окремо), перевіривши розрахунок яких господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 1119,49 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано відповідачу 3% річних в сумі 1299,19 грн. за загальний період з 19.06.2013 року по 28.01.2016 року, перевіривши розрахунок яких господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в розмірі 1299,19 грн. підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати в розмірі 13550,56 грн. за період з 19.06.2013 року по 28.01.2016 року.

За змістом абзацу пункту 3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Вказана правова позиція також відображена у листі Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" № 62-97р від 03.04.1997.

Вищезазначені рекомендації постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року позивачем не враховані, а відтак господарським судом здійснено розрахунок інфляційних та встановлено, що сума інфляційних за спірний період складає 13834,12 грн., однак враховуючи те, що суд не може виходити за межі позовних вимог, задоволенню підлягають інфляційні в розмірі 13550,56 грн. за період з липня 2013 року по січень 2016року.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, судовий збір стягується з відповідача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 49, 82-85,115-116 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити

Стягнути з приватного підприємства «АГРО-ФТ» (49010, АДРЕСА_1, ) на користь приватного підприємства «ТОРГОВИЙ ДІМ «ГАЛПІДШИПНИК» (79035, м. Львів, вул. Зелена, 238-з, ) в особі філії приватного підприємства «ТОРГОВИЙ ДІМ «ГАЛПІДШИПНИК» у місті Києві (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 69 "Б", ) заборгованість в розмірі 16 989,30 грн., пеню в розмірі 1119,49 грн., 3% річних в розмірі 1299,19 грн., інфляційні в розмірі 13550,56 грн. та 1378 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 24.03.2016р.

Суддя ОСОБА_2