ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2016 р. Справа № 917/769/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білецька А.М., суддя Барбашова С.В. , суддя Істоміна О.А.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників:

позивача не зявився

відповідача ОСОБА_1, за довіреністю №29-14/17 від 04.01.16

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України", м. Київ (вх. №514 П/3) на ухвалу господарського суду Полтавської області від 28.01.16 у справі № 917/769/14

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України", м. Київ

до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго"

про стягнення 498 740,74 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 28.01.2016 у справі № 917/769/14 (суддя О.А.Киричук) заяву Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго про розстрочку виконання рішення у справі № 917/769/14 задоволено частково. Розстрочено виконання рішення господарського суду Полтавської області від 10.06.2014р. у справі № 917/769/14 на суму 504259,85 грн. на два роки шляхом сплати належних до стягнення сум рівними щоквартальними платежами, а саме : до 25 січня 2016 року - 63 032,48 грн., до 25 квітня 2016 року - 63 032,48грн., до 25 липня 2016 року - 63 032,48 грн., до 25 жовтня 2016 року - 63 032,48 грн., до 25 січня 2017 року - 63 032,48 грн., до 25 квітня 2017 року - 63 032,48 грн., до 25 липня 2017 року - 63 032,48 грн., до 25 жовтня 2017 року - 63 032,49 грн.

Дочірня компанія "Газ України" НАК "Нафтогаз України" звернулась з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Полтавської області від 28.01.2016 у справі № 917/769/14, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати, відмовити Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства "Полтаватеплоенерго" у наданні розстрочки виконання рішення суду у справі № 917/769/14, судові витрати покласти на боржника.

Апеляційна скарга мотивована посиланням на недоведеність боржником виняткових обставин, а також відсутність доказів скрутного фінансового становища боржника, які є підставою для розстрочення виконання рішення згідно ст. 121 ГПК України.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому з наведеними позивачем доводами не погоджується, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення без змін. Відповідач посилається на скрутний майновий стан підприємства, а також обєктивні причини, які ускладнюють виконання рішення та підтверджені документально. Як зазначає відповідач, повне виконання рішення суду на цей час може призвести до надзвичайної ситуації та соціальної нестабільності, порушення господарської діяльності відповідача, що, в свою чергу призведе до припинення забезпечення громади області послугами теплопостачання. Також, відповідач посилається на той факт, що на виконання ухвали господарського суду Полтавської області від 28.01.2016 підприємством проведено оплату в розмірі 63032,48 грн. двома платіжними дорученнями від 16.02.2016.

09.03.2016 позивач звернувся до суду з клопотанням про відкладення та продовження строку розгляду справи в звязку з неможливістю прибуття в призначене судове засідання через велику завантаженість працівників Компанії.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про відкладення розгляду справи з причини неможливості прибуття представника у судове засідання, які, на думку суду, носять суб'єктивний характер, оскільки позивач завчасно належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням за № 002916/1 про вручення поштового відправлення 02.03.2016 уповноваженій особі ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України", і мав достатньо часу для направлення свого представника до суду. До того ж, позивач був не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-четвертою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Доказів неможливості такої заміни відповідачем також не представлено.

Згідно з п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч. 1 ст. 77 ГПК України.

Оскільки, всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте позивач не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обовязковою судом, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обовязком сторони, колегія суддів вважає можливим розгляд апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 10.03.2016 року за відсутності представника позивача.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши уповноваженого представника відповідача, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, господарським судом Полтавської області 10.06.2014 прийняте рішення у даній справі, яким позов задоволено повністю, стягнуто з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 3% річних від основного боргу у розмірі 494372,40 грн. та 9887,45 грн. витрат по сплаті судового збору.

Після перегляду апеляційним судом рішення набрало законної сили, на його виконання видано відповідний наказ. Касаційна інстанція, переглядаючи рішення місцевого суду та постанову апеляційного суду, залишила їх без змін.

Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» звернулось до господарського суду Полтавської області з заявою про надання розстрочки виконання рішення, відповідно до якої на підставі ст. 121 Господарського процесуального кодексу України просило суд розстрочити виконання вищевказаного рішення рівними щоквартальними платежами з січня 2016 року по жовтень 2020 року.

В обґрунтування заяви про розстрочку виконання рішення боржник посилається на тяжкий фінансовий стан підприємства, неможливість одночасно повно виконати рішення. Заявник також посилається, що єдиним джерелом надходження коштів, з яких проводиться оплата за спожитий природний газ позивачу є кошти отримані від реалізації теплової енергії та надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за затвердженими тарифами. Довгий час підприємство здійснювало господарську діяльність в умовах економічно необґрунтованого тарифу, тривалого невідшкодування заборгованості з різниці в тарифах, що в цілому призвело до постійних збитків в діяльності підприємства, збільшення заборгованості перед газопостачальними організаціями саме зі сплати неустойки, 3% річних та інфляційних втрат, що додатковим фінансовим навантаженням на підприємство. Крім того, заявник вказує, що оплата теплової енергії, для виробництва якої у позивача закупляється природний газ, здійснюється споживачами теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунки зі спеціальним режимом використання. На кошти, акумульованих на спеціальних рахунках, не може бути звернено стягнення за зобов"язаннями гарантованого постачальника, теплогенеруючих, теплопостачальних та теплотранспортуючих організацій.

В зв'язку з наведеними обставинами заявник вважає, що надання підприємству розстрочки виконання заборгованості зі штрафних санкцій надасть можливість належним чином виконувати рішення суду, враховуючи також і майновий інтерес позивача, та просив суд розстрочити виконання рішення господарського суду по справі № 917/769/14.

Задовольняючи заяву боржника про розстрочку виконання рішення, суд першої інстанції, виходячи з положень ст. 121 ГПК України, та враховуючи, що підприємство боржника знаходиться у скрутному фінансовому становищі; специфічний вид діяльності відповідача - вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій, інтереси територіальної громади міста та області, фізичних та юридичних осіб, боржником сплачено суму основного боргу; арешт коштів на рахунках боржника та продаж його майна може призвести до зупинення діяльності боржника чи до його банкрутства, а також з метою недопущення негативних соціальних та інших наслідків внаслідок зупинки діяльності боржника щодо надання послуг з теплопостачання, дійшов висновку про те, що відповідач на даний час є неспроможним виконати рішення суду разовим платежем з незалежної від нього волі, а тому наявні виняткові обставини для розстрочення виконання рішення суду.

Разом з цим, враховуючи збалансованість інтересів обох сторін, суд першої інстанції задовольнив заяву Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про розстрочку виконання судового рішення частково, розстрочивши виконання рішення на два роки шляхом сплати належних до стягнення сум рівними щоквартальними платежами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом використано у повному обсязі свої повноваження, передбачені процесуальним законом щодо повного та всебічного зясування обставин справи, повязаних з предметом доказування у даній справі, а висновки, викладені в ухвалі суду узгоджуються з приписами норм чинного законодавства.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та викладеним доводам сторін, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Оскільки зазначена стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час від набрання рішенням законної сили до його фактичного повного виконання.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення, проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Доказом існування тяжкого фінансового стану є офіційна фінансова звітність, відповідна документація (баланс, звіт про фінансові результати, тощо), достовірність якої підтверджена належними засобами.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013р., розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до статуту ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" основними напрямками діяльності підприємства, зокрема, є забезпечення тепловою енергією на опалення та підігрів води житлового фонду, комунально-побутових та інших об'єктів; проведення ремонтів обладнання теплового господарства.

Як зазначає відповідач, єдиним джерелом надходження коштів відповідача, з яких проводиться оплата за спожитий природний газ позивачу є грошові кошти отримані від реалізації теплової енергії та надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за затвердженими тарифами.

Статтею 22 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії. Тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється підприємством є регульованими.

При цьому, тарифи, з моменту введення їх в дію рішенням Полтавської обласної ради, протягом всього періоду дії були нижчими від рівня економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, а тому ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» протягом 2011-1 півріччя 2014 років недоотримувало різницю між фактичною вартістю теплової енергії та вартістю, яка відшкодовувалася підприємству за згаданим вище тарифом.

З матеріалів справи вбачається, що за таких обставин у ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» існувала заборгованість перед НАК "Нафтогаз України" за договором від 20.12.2010р. №06/10-2332-ТЕ-24, а за неналежне виконання умов договору, НАК "Нафтогаз України" нараховано ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» 3% річних у розмірі 494 372,40грн.

Відповідач зазначає про те, що на даний час однією з причин тяжкого економічного стану відповідача є дефіцит коштів, пов'язаний з хронічними неплатежами, в основному, з боку населення за спожиті послуги. Борги населення за комунальні послуги у відповідності до інформації про нарахування, надходження та заборгованість за теплову енергію по боржнику (відповідач у справі) досягли по теплопостачанню станом на 01.01.2016 року - 103 383,9тис. грн., інші споживачі - 9497,4 тис, грн., що підтверджується Довідкою від 15.01.2016р. вих. №29-17/127.

Крім того, відповідачем на виконання постанови Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014 відкриті рахунки зі спеціальним режимом використання в Державному Ощадному банку України. Відповідно до умов укладеного договору кошти, що надходять як плата споживачів підприємства за надані комунальні послуги, спрямовуються на проведення поточних розрахунків з гарантованим постачальником природного газу - ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за укладеними договорами купівлі-продажу природного газу.

Джерелом погашення заборгованості за рішенням суду є грошові кошти від реалізації теплової енергії споживачам, а саме - населенню, установам та організаціям, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а також іншим суб'єктам господарювання. Проте, такі надходження коштів, мають забезпечувати виконання поточних зобов'язань за спожитий природний газ; виконання інвестиційної програми у розмірі понад 24 млн. грн.; виконання розстрочок виконання рішень суду про стягнення на користь газопостачальних підприємств (відповідні ухвали про розстрочення виконання рішень суду надані боржником до заяви); виконання податкових зобов'язань, витрат на оплату праці та відрахувань на соціальні заходи.

Як доказ фактичного майнового стану, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надано звіт про фінансові результати за 9 місяців 2015, який свідчить про тяжкий фінансовий стан боржника. Так, за 9 місяців 2015 чистий збиток ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» складає 10508,0 тис.грн.

Колегія суддів також враховує, що на підтвердження скрутного матеріального становища заявником надано копію звіту про фінансовий результати 6 місяців 2015 року, відповідно до якого збитки підприємства становлять 12 456,00 грн.

Доводи відповідача, викладені у заяві про надання розстрочки, підтверджені поданими до заяви документами, які знаходяться в матеріалах справи.

Враховуючи специфічний вид діяльності ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та його суспільне значення, наведені боржником обставини, які підтверджують ускладнення виконання рішення суду та той факт, що повне виконання рішення суду на даний час може призвести до надзвичайної ситуації, негативних соціальних та інших наслідків внаслідок зупинки діяльності боржника щодо надання послуг з теплопостачання, а також зважаючи на те, що арешт коштів на рахунках боржника та продаж його майна може призвести до зупинення діяльності боржника чи до його банкрутства, колегія суддів зазначає про наявність підстав для часткового задоволення заяви ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та надання розстрочки виконання рішення суду на два роки шляхом сплати належних до стягнення сум рівними щоквартальними платежами.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача на те, що судом не враховано матеріальні інтереси позивача при наданні розстрочки виконання рішення, оскільки примусове стягнення заборгованості за рішенням суду призведе до тяжких фінансових наслідків для боржника, що тягне за собою неможливість останнього розрахуватись з позивачем та негативно вплине на інтереси самого позивача. При цьому, дотримання принципу обов'язкового виконання судового рішення не повинно призводити до припинення фінансування першочергових зобов'язань боржника за відсутності реальної можливості виконати судовий акт неминуче і одночасно, тоді як за умови надання ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» розстрочки виконання рішення в частині стягнутих господарських санкцій та судових витрат на два роки, у боржника зявляється можливість належним чином виконувати це рішення на користь позивача.

До того ж, суд першої інстанції з врахуванням збалансованості інтересів обох сторін, частково задовольнив заяву божника, розстрочивши виконання рішення на два роки по 25 жовтня 2017 року, а не по жовтень 2020 року, як просив відповідач.

Також, колегія суддів приймає до уваги той факт, що відповідачем на виконання ухвали господарського суду Полтавської області від 28.01.2016 проведено оплату в розмірі 63032,48 грн., що підтверджується наданими до матеріалів справи копіями відповідних платіжних доручень від 16.02.2016 року.

Отже, в даному випадку, місцевий господарський суд, дослідивши докази та надавши оцінку наведеним заявником обставинам, правомірно встановив, що негайне виконання рішення у справі призведе до збільшення заборгованості відповідача та до зупинки діяльності підприємства відповідача. За таких обставин, в основу судового акту про надання розстрочки виконання рішення суду, судом першої інстанції був покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють його виконання, а також судом були враховані права і законні інтереси обох сторін.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність будь-яких порушень норм чинного законодавства при винесенні місцевим господарським судом ухвали про розстрочку виконання рішення господарського суду Полтавської області у справі № 917/769/14, тому посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що зазначені в заяві боржника підстави не є достатніми та винятковими для виконання рішення суду, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки повністю спростовуються матеріалами справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст.ст. 105, 106, 121 ГПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України", м. Київ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 28.01.2016 року у справі № 917/769/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та підписано 15 березня 2016 року

Головуючий суддя Білецька А.М.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Істоміна О.А.