РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2016Справа №910/32270/15

За позовом Київської міської клінічної лікарні №6

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Крона»

про стягнення 65 137,05 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Гришаєнко І.А. (дов. №79 від 18.01.16);

від відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

23.12.2015 Київська міська клінічна лікарня №6 звернулася до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Крона» про стягнення основного боргу у розмірі 30 941,65 грн., інфляційних втрат у розмірі 21 428,79 грн., 3% річних - 1 464,60 грн. і пені - 11 302,01 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо повної та своєчасної оплати отриманих послуг, які випливають із договору про надання медичних послуг №10/12 від 01.05.2012.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.12.2015 порушено провадження по справі №910/32270/15, розгляд справи призначено на 19.01.2016.

19.01.2016 на виконання вимог ухвали суду від 25.12.2015 через загальний відділ канцелярії господарського суду м. Києва від позивача надійшли додаткові докази по справі, зокрема, і новий розрахунок пені, здійснений з урахуванням ч. 2 ст. 232 Господарського кодексу України.

Відповідно до п. 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року № 18 (далі - Постанова) передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Згідно з п. 3.11 Постанови ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як, зокрема, збільшення або зменшення розміру позовних вимог.

Судом встановлено, що новий розрахунок суми боргу, наданий позивачем, фактично є заявою про зменшення розміру позовних вимог, не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, а тому приймається судом до розгляду.

Отже, новою ціною позову, виходячи з якої розглядається спір є: 57 201,31 грн., з яких: 30 941,65 грн. - основний орг., 21 428,79 грн. - інфляційні, 1 464,60 грн. - 3% річних та 3 366,27 грн. - пеня.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.01.2016 у зв'язку із невиконанням відповідачем вимог ухвали суду від 25.12.2015, розгляд справи відкладено на 23.02.2016.

22.02.2016 через загальний відділ канцелярії господарського суду м. Києва від позивача надійшли додаткові докази по справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.02.2016 продовжено строк розгляду справи та у зв'язку із невиконанням відповідачем вимог ухвали суду від 25.12.2015 та 19.01.2016 розгляд справи відкладено на 09.03.2016.

04.03.2016 через загальний відділ канцелярії господарського суду м. Києва від позивача надійшли додаткові докази по справі.

В судове засідання 09.03.2016 з'явився представник позивача, надав пояснення по суті справи.

Представник відповідача у судове засідання 09.03.2016 не з'явився, проте через загальний відділ канцелярії господарського суду м. Києва надав клопотання про відкладення розгляду справи.

Розглянувши в судовому засіданні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні у зв'язку із необґрунтованістю.

Оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК України, не знаходить підстав для чергового відкладення розгляду справи.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 09.03.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

01.05.2012 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Крона» (далі - замовник) та Київською міською клінічною лікарнею № 6 (далі - виконавець) було укладено договір № 10/12 про надання медичних послуг, відповідно до п. 1.1. якого виконавець забезпечує надання медичної допомоги та медичних послуг клієнтам замовника.

Клієнтами замовника є особи, що застраховані замовником за договором добровільного медичного страхування та отримали страхову картку (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 1.3. договору організація надання медичної допомоги та медичних послуг здійснюється через замовника.

За умовами п. 4.1.1. договору виконавець зобов'язаний своєчасно і якісно надавати медичну допомогу клієнтам згідно з переліками видів медичних послуг, наведених в додатку № 1 до цього договору та своєчасно і у повному обсязі забезпечувати наявність медикаментів та витратних матеріалів, необхідних для обстеження і лікування клієнтів замовника.

У свою чергу, замовник зобов'язаний забезпечити своєчасну оплату медичних послуг фактично наданих виконавцем клієнтам в межах діючих для них страхових сум згідно з програмами страхування та у строки визначені п. 3.4. (п. 4.3.1. договору).

Пунктом 3.1. договору передбачено, що вартість медичних послуг, наданих виконавцем клієнтам, визначається згідно з узгодженими сторонами тарифами (додаток № 2 до даного договору).

Відповідно до п. 3.2. договору затверджені сторонами тарифи на медичні послуги діють протягом дії даного договору і змінюються тільки за згодою сторін в порядку, передбаченому п. 7 даного договору.

Згідно з п. 3.3. договору розрахунки за надані медичну допомогу та послуги клієнтам здійснюються один раз на місяць.

За умовами п 3.4. договору оплата наданих клієнтам медичних послуг здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок виконавця в термін до 10 (десяти) робочих днів після отримання замовником наступних документів: акту виконаних робіт, в якому зазначається: діагноз, тривалість лікування клієнтів, перелік наданих ним медичних послуг та їх вартість (додаток № 3 до договору); рахунків на оплату вартості наданих медичних послуг.

Відповідно до п. 5.4 договору за несвоєчасну оплату медичних послуг, наданих виконавцем клієнтам, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки.

За приписами п. 6.2. договору, даний договір вступає в силу з дня його підписання і діє протягом 12 календарних місяців.

Якщо жодна із сторін не надасть письмової заяви про припинення дії даного договору за 30 календарних днів до закінчення його дії, цей договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік з дати, яка зазначена як дата закінчення строку дії даного договору (п. 6.3 договору).

На виконання умов договору позивач надав медичні послуги клієнтам відповідача на загальну суму 30 941,65 грн. та для їх оплати у відповідності з умовами п. 3.3. договору направив на адресу відповідача акти виконаних робіт та рахунки: № 39 від 21.01.2014 на суму 1 668,95 грн.; № 42 від 25.02.2014 на суму 2 336,53грн.; № 53 від 25.02.2014 на суму 2 926,88 грн.; № 67 від 27.02.2014 на суму 2 444,96 грн.; № 26 від 25.03.2014 на суму 4 877,40 грн.; № 27 від 25.03.2014 на суму 3 251,60 грн.; № 28 від 25.03.2014 на суму 2 621,26 грн.; №89 від 15.04.2014 на суму 2 125,52 грн.; № 62 від 13.05.2014 на суму 2 686,05 грн.; № 63 від 13.05.2014 на суму 1 764,24 грн.; № 64 від 13.05.2014 на суму 2 391,21 грн.; № 19 від 28.05.2014 на суму 133,78 грн.; №20 від 28.05.2014 на суму 79,50 грн.; № 21 від 28.05.2014 на суму 1 633,77 грн.

Факт направлення означених документів на адресу відповідача підтверджується наявною в матеріалах справи копією журналу вихідної документації КМКЛ №6 за 2014 рік.

Крім того матеріали справи містять претензії позивача до відповідача №1684 від 11.06.2014 та №3115 від 30.10.2014 щодо погашення заборгованості.

Згідно з актами звірки взаємних розрахунків за 1 півріччя 2015 року, 1 квартал 2015 року та 9 місяців 2015 року, підписаними обома сторонами та скріпленими печатками товариств, заборгованість відповідача перед позивачем становить 30 941,65 грн.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором про надання послуг.

Згідно зі ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що відповідач мав здійснити оплату медичних послуг в термін до 10 робочих днів після отримання ним наступних документів: акту виконаних робіт, в якому зазначається діагноз, тривалість лікування клієнтів, перелік наданих ним медичних послуг та їх вартість; рахунків на оплату вартості наданих медичних послуг.

Отже матеріалами справи, її фактичними обставинами, зокрема актами виконаних робіт та рахунками, підтверджено належне виконання позивачем зобов'язання за договором №10/12 від 01.05.2012, проте зобов'язання по оплаті наданих позивачем послуг в сумі 30 941,65 грн. у термін, встановлений договором, відповідачем не виконано.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Доказів сплати вказаної заборгованості в добровільному порядку відповідачем не надано, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За прострочення оплати наданих послуг позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 21 428,79 грн. - інфляційних втрат, 1 464,60 грн. - 3% річних та 3 366,27 грн. - пені.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 5.4 договору за несвоєчасну оплату медичних послуг, наданих виконавцем клієнтам, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки.

Крім того, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові №3-12г10 від 08.11.2010 р.).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, інфляційних втрат та 3 % річних, суд дійшов висновку, що розрахунок є арифметично вірним, а тому вказані суми нарахувань підлягають стягненню з відповідача у заявленому позивачем розмірі.

За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі з покладенням на відповідача судових витрат у справі на підставі положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 82-85, 116-118 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Крона» (04071, м. Київ, вул. Межигірська, буд. 32-А, код 30726778) на користь Київської міської клінічної лікарні №6 (03680, м. Київ, пр.-т Комарова, 3, код 25680355) суму основної заборгованості у розмірі 30 941 (тридцять тисяч дев'ятсот сорок одна) грн. 65 коп., 21 428 (двадцять одна тисяча чотириста двадцять вісім) грн. 79 коп. інфляційних втрат, 1 464 (одна тисяча чотириста шістдесят чотири) грн. 60 коп. 3% річних, 3 366 (три тисячі триста шістдесят три) грн. 27 коп. пені та судовий збір в сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складене та підписане 14.03.2016.

Суддя В.О. Демидов