ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" лютого 2016 р. Справа № 911/5274/15

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Литовці А.С.

розглянувши справу № 911/5274/15

за позовом Управління Державної казначейської служби України у Бородянському районі Київської області, смт. Бородянка

до 1. Регіонального відділення Фонду Державного майна України по

Київській області, м. Київ

2. Управління Держгеокадастру у Бородянському районі Київської області,

смт. Бородянка

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 казначейська служба України, м. Київ

про розірвання договору оренди

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - довіреність № 01-30/017 від 11.01.2016, заступник

начальника юридичного відділу;

від відповідача 1: ОСОБА_3 - довіреність № 11 від 17.02.2016, головний спеціаліст

юридичного відділу;

від відповідача 2: ОСОБА_4 - довіреність № 99-1007-99.1-19/2-16 від 12.01.2016,

головний спеціаліст юридичного сектору;

від третьої особи: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява вих. № 01-68/803/1 від 30.11.2015 Управління Державної казначейської служби України у Бородянському районі Київської області до 1. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області та 2. Управління Держгеокадастру у Бородянському районі Київської області про визнання додаткового договору № 2 від 23.03.2015 до договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 947 від 17.12.2009 недійсним; визнання договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 947 від 17.12.2009 таким, що втратив чинність у зв`язку з закінченням строку його дії; зобов`язання Управління Держгеокадастру у Бородянському районі Київської області повернути майно Управлінню Державної казначейської служби України у Бородянському районі Київської області шляхом передачі згідно акту приймання-передавання.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.12.2015 порушено провадження у справі № 911/5274/15 та призначено розгляд спорави на 13.01.2016 о 12 год. 20 хв.

Через канцелярію суду (вх. № 436/16 від 12.01.2016) від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 2 проти позову заперечує повністю з підстав, викладених у відзиві, а саме, що оскаржуваний договір укладений між відповідачем 1 та відповідачем 2; позивач не є стороною в даних договірних відносинах, не є власником спірного нерухомого майна і в умовах укладеного договору не передбачено право балансоутримувача (позивача) на внесення змін, доповнень чи розірвання вказаного договору; від відповідача 1 до відповідача 2 не надходило жодних повідомлень щодо намірів про розірвання чи зміну умов договору оренди, термін дії якого неодноразово було пролонговано.

Через канцелярію суду (вх. № 480/16 від 12.01.2016) від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 проти позову заперечує повністю з підстав, викладених у відзиві, а саме, що відповідно до норм Закону України «Про оренду державного та комунального майна» саме власник майна повинен повідомити орендаря, а не орендодавця, про намір не продовжувати орендні відносини, та має це зробити не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну дії договору; в даному випадку власником майна виступає ОСОБА_1 казначейська служба України, а позивач є балансоутримувачем нежитлового приміщення, яке було передано в оренду.

У зв`язку із хворобою судді Христенко О.О. судове засідання, призначене на 13.01.2016, не відбулося, тому суд ухвалою від 18.01.2016 повідомив сторін про призначення розгляду справи на 03.02.2016 о 10 год. 50 хв.

В судовому засіданні 03.02.2016 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов повністю, з підстав, викладених у позовній заяві.

В судовому засіданні 03.02.2016 представники відповідача 1 та відповідача 2 проти позову заперечували повністю та просили суд відмовити в позові з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву.

В судовому засіданні 03.02.2016 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва до 15.02.2016 об 11 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 03-15.02.2016 на підставі ч. 1 ст. 27 ГПК України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 казначейську службу України.

Розгляд справи було відкладено на 29.02.2016 о 10 год. 30 хв.

В судовому засіданні 29.02.2016 представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити повністю, а представники відповідача 1 та відповідача 2 проти позову заперечували та просили суд відмовити позивачу у позові повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача в судове засідання 29.02.2016 не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином ухвалою суду від 03-15.02.2016, яка отримана третьою особою 19.02.2016, що підтверджується підписом уповноваженої особи на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 ГПК України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у судовому засіданні було оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

встановив:

17 грудня 2009 року між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області («орендодавець», надалі відповідач 2) та Управлінням Держкомзему у Бородянському районі Київської області («орендар») укаледний Договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 947 (надалі - Договір), згідно якого відповідач 2 передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне індивідуально визначене майно частину нежитлового приміщення, площею 172,2 кв.м., розміщене за адресою: Київська обл., Бородянський раойн, смт. Бородянка, вул. Шевченка, 3, що перебуває на балансі Управління Державного казначейства у Бородянському районі, вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 31 липня 2009 року і становить за незалежною оцінкою без ПДВ 802 385,00 грн.

Відпоавідно до п. 1.2 Договору майно передається в оренду з метою розміщення Управління Держкомзему у Бородянському районі Київської облсті.

Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права вдасності на це майно. Власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди (п. 2.2 Договору).

Згідно п. 10.1 Договору цей Договір укладено строком на 1 рік, що діє з 17 грудня 2009 до 16 грудня 2010 включно.

Зміни до умов цього Договолру або його роірвання допускаються за взаємної згоди орендодавця та орендаря. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною (п. 10.3 Договору).

Відповідно до п. 10.4 Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір уважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Зазначені дії оформлюються додатковим договором, який є невід`ємною частиною Договору.

Додатком до Договору сторони оформили акт від 17.12.2009 приймання-передачі державного майна, відповідно до якого орендодавець здав, а орендар прийняв в оренду державне майно частину нежитлового приміщення площею 172,2 кв.м., яке знаходиться за адресою: смт. Бородянка, вул. Шевченка, 3.

14 січня 2011 року орендодавцем та орендарем підписано додаткову угоду № 1 до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної вланості № 947 від 17.12.2009, якою сторони продовжили строк дії зазначеного Договору на два роки до 16 грудня 2012 року включно.

23 березня 2015 року орендодавцем та орендарем підписано додатковий договір № 2 до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної вланості № 947 від 17.12.2009, яким сторони домовились продовжити термін дії Договору до 16.12.2016 включно. Відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України сторони домовились, що положення цього додаткового договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до підписання, а саме з 31.12.2014 року.

Згідно ч. 3 ст. 631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

24 листопада 2015 року орендодавцем та орендарем підписано додатковий договір № 3 до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної вланості № 947 від 17.12.2009, у якому сторони визначили, що у зв`язку з проведенням реорганізації шляхом приєднання, відповідно до наказу від 17.08.2015 № 334 «Про реорганізацію Управління Держземагентства у Бородянському районі Київської області», орендарем за вказаним Договором є Управління Держгеокадастру у Бородянському районі Київської області (надалі відповідач 2).

Позивач є балансоутримувачем нежитлового приміщення, яке передано в оренду відповідачем 1 відповідачу 2 за Договорому оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної вланості № 947 від 17.12.2009.

Відносини сторін за правовою природою є договором найму (оренди). Згідно ч. 1 ст. 759, ч. 1 ст. 761, ч. 1 ст. 762 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Право передання майна у найм має власник речі, або особа, якій належать майнові права. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відносини сторін даного Договору регулюються також Законом України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 № 2269-ХІІ (із змінами і доповненнями), який є спеціальним законом з питань оренди державного майна та, відповідно до частин першої та другої ст. 1, регулює організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Згідно ст. 5 зазначеного Закону України "Про оренду державнгого та комунального майна" орендодавцями державного майна - майна цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, що є державною власністю, є Фонд державного майна України та його регіональні відділення.

Відповідно до пункту 10.4 Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід'ємною частиною Договору.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Згідно приписів ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідно для потреб його вланика. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потруб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору (ч. 3 ст. 17 зазначеного Закону).

З посиланням на вказану ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» позивач - балансоутримувач приміщення, яке орендується відповідачем 2, звертався до орендодавця (відповідач 1) з повідомленням про непродовження дії Договору для використання даного приміщення позивачем (балансоутримувачем) у власних потребах. Це листи вих. № 01-23/717 від 11.09.2012 та вих. № 01-30/340 від 15.03.2013 на адресу відповідача 1 (орендодавця), лист вих. № 01-30/358 від 20.03.2013 та вих. № 01-30/1389 від 12.11.2014 на адресу відповідача 2 (орендаря). Також, Головне управління Державної казначейської служби у Київській області листом вих. № 14-07/35-2384 від 18.04.2013 зверталось до Державної казначейської служби (третя особа у цій справі) в якому просило ОСОБА_1 казначейську службу України (третя особа), як власника майна, виступити з клопотанням про припинення дії Договору оренди № 947 від 17.12.2009 згідно чинного законодавства.

Відповідач 1 (орендодавець) на лист позивача вих. № 01-30/340 від 15.03.2013 надав відповідь вих. № 13-13-1516 від 04.04.2013 в якій зазначив, що відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» тільки власник майна має право відмовити добросовісному орендарю у продовженні строку договору оренди, якщо власник має право використовувати майно у власних потребах, а власником приміщеня, яке є предметом оренди у спірному Договорі, є ОСОБА_1 казначейська служба України (третя особа).

Також, листом вих. № 13-13-2110 від 30.04.2013 відпоідач 1 (орендодавець) повідомив відповідача 2 (орендаря) про продовження строку дії Договору оренди № 947 від 17.12.2009 до 16.12.2014, у зв`язку із відсутністю заперечень сторін договору про припинення його дії та у зв`язку із ненадходженням у встановлений строк (до 16.09.2012) від органу, уповноваженого управляти орендованим державним майном, повідомлення про намір використовувати зазначене майно для власних потреб.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності станом на 20.10.2015 нежитлова будівля площею 561,6 кв.м (орендується 172,2 кв.м), яка знаходиться за адресою: Київська область, смт. Бородянка, вул. Шевченка, 3, є державною власністю, а позивачу належить на праві оперативного управління.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Господарського кодексу України правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб'єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" від 21.09.2006 № 185-V суб'єктами управління об'єктами державної власності є: Кабінет Міністрів України; центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері управління об'єктами державної власності; центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку; міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи (далі - уповноважені органи управління); Фонд державного майна України; органи, що забезпечують діяльність Президента України, Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України; органи, які здійснюють управління державним майном відповідно до повноважень, визначених окремими законами; державні господарські об'єднання, державні холдингові компанії, інші державні господарські організації (далі - господарські структури); Національна академія наук України, галузеві академії наук.

При укладенні спірного Договору відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орган, уповноважений управляти майном Міністерство фінансів України (оскільки на той час ОСОБА_1 казначейство України було підпорядковано Міністерству фінансів України) листом вих. № 31-10010-06-24/29910 від 05.11.2009 погоджувало передачу в оренду зазначеного приміщення.

Враховуючи вищевикладене, позивач не є власником майна, не є стороною у спірному договорі. Позивачем не надано доказів, що саме він, а не ОСОБА_1 казначейська служба України, є органом, уповноваженим управляти зазначеним майном (приміщенням, яке передано в оренду).

Докакзів того, що відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» власник (орган уповноваженийй управляти майном ОСОБА_1 казначейська служба України) звертався у встановлений строк до орендаря про непродовження строку дії Договору оркенду, у зв`язку з наміром використовувати майно у власних потребах, до суду не надано.

Відповідно до ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Суду не подано доказів повернення орендованого майна орендарем балансоутримувачу або орендодавцю з підписанням відповідного акту приймання-передавання в порядку ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та пункту 10.10 Договору.

Відповідні обставини, в порядку ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», свідчать про пролонгацію Договору на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені Договором, тобто з 17.12.2012 по 30.12.2014, а потім додатковим договором № 2 від 23.03.2015 відповідно з 31.12.2014 по 16.12.2016.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Умов, визначених ст. 215 ЦК України, для визнання додаткового договору № 2 від 23.03.2015 до Договору оренди № 947 від 17.12.2009, судом не встановлено.

Позивач звертається до суду із позовною заявою про визнання недійсним додаткового договору № 2 від 23.03.2015 до Договору оренди № 947 від 17.12.2009 у зв`язку із закінченням строку дії Договору оренди № 947 від 17.12.2009 та укладенням Додаткового договору № 2 від 23.03.2015 після закінчення терміну дії Договору.

В судовому засіданні 29.02.2016 (коли справа вже розглядалась по суті з 03.02.2016) позивач зазначив про факт незаконного розміщення майна у вигляді терміналу для поповнення рахунків на території орендованого приміщення без попередження та згоди на це позивача та відповідача 2. Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви. Оскільки позовні вимоги обґрунтовані іншими підставами для визнання додаткової угоди недійсною, то суд не може прийняти посилання позивача на підставу неналежного виконання спірного договору, як на підставу для визнання додаткової угоди недійсною, при розгляді справи № 911/5274/15.

Крім того, позивач просить суд зобов'язати відповідача 2 повернути орендоване приміщення балансоутримувачу шляхом передачі згідно акту приймання-передавання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначення речі. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Оскільки судом встановлено, що відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача про визнання недійсним додаткового договору № 2 від 23.03.2015 до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 947 від 17.12.2009 та визнання зазначеного договору, як такого, що втратив чинність у зв`язку з закінченням строку його дії, то й вимога позивача про зобов'язання відповідача 2 повернути орендоване приміщення балансоутримувачу шляхом передачі згідно акту приймання-передавання, задоволенню не підлягають.

З огляду на вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на позивача.

Керуючись статтями 32-35, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено: 14.03.2016.

Суддя О.О. Христенко