ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

15 березня 2016 року Справа № 29/5005/6896/2011

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коваленка В.М. - головуючого (доповідач у справі),
Короткевича О.Є.,
Панової І.Ю.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи ОСОБА_4
на ухвалувід 02.12.2015 Дніпропетровського апеляційного господарського суду
у справі№ 29/5005/6896/2011 господарського суду Дніпропетровської області
за заявою боржникаФізичної особи-підприємця ОСОБА_5
провизнання банкрутом

В С Т А Н О В И В :

Подана фізичною особою ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4.) касаційна скарга б/н від 28.01.2016 не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 110 ГПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Оскаржувана в касаційному порядку ухвала Дніпропетровського апеляційного господарського суду була прийнята 02.12.2015, тоді як касаційна скарга ОСОБА_4 була подана 29.01.2016, про що свідчить вхідний штамп Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 50 ГПК України перебіг процесуального строку, обчислюваного днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок.

У даному випадку останній день строку на звернення з касаційною скаргою - 22.12.2015. Таким чином, касаційна скарга подана ОСОБА_4 через 1 місяць і 7 днів після закінчення процесуального строку, встановленого для її подання.

Викладене в касаційній скарзі ОСОБА_4 клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для її подання мотивовано тим, що про винесення ухвали Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 вона дізналась з Єдиного Державного реєстру судових рішень 27.01.2016. При цьому, ОСОБА_4 вказує, що згадану ухвалу суду вона не отримувала, поштою її направлено не було.

Розглядаючи вказане клопотання, Вищий господарський суд України враховує, що відповідно до ст. 53 ГПК України суд може відновити пропущений строк у разі наявності поважних причин пропуску цього строку.

Приймаючи до уваги, що поважними визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій, а Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, оцінивши доводи та обставини, що наведені в обґрунтування клопотання про поновлення строку, колегія суддів прийшла до висновку щодо неповажності причин його пропуску у зв'язку із наступним.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, заявником не надано належних доказів щодо наявності поважних причин пропуску процесуального строку на подання касаційної скарги.

Так, у клопотанні про поновлення пропущеного процесуального строку ОСОБА_4 посилається на те, що ухвала Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 на її адресу судом не направлялась. Проте, як вбачається з матеріалів справи (відмітки апеляційного суду про відправку ухвали на її звороті, яка засвідчена підписом посадової особи апеляційного суду), копії цієї ухвали (у кількості 15 примірників) були направлені 03.12.2015 (т. 20, а.с.35). До того ж, факт надіслання ОСОБА_4 копії згаданої ухвали разом з апеляційною скаргою за адресою, яка міститься в матеріалах справи та яку вона вказала в апеляційній скарзі - АДРЕСА_1, підтверджується супровідним листом Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.12.2015 № 29/5005/6896/2011/659/15 (т. 20, а.с.36).

При цьому, слід зазначити, що заявником касаційної скарги не надано жодних доказів на підтвердження факту не отримання копії оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції (довідка поштового відділення зв'язку тощо) та доказів стосовно того, що про ухвалу апеляційного суду від 02.12.2015 вона дізналась з Єдиного Державного реєстру судових рішень лише 27.01.2016.

За таких обставин та враховуючи, що заявником не наведено та не доведено поважних причин пропуску встановленого строку для подання касаційної скарги, у розумінні ст. 53 ГПК України, колегія суддів відмовляє в задоволенні заявленого клопотання про поновлення строку, встановленого для подання касаційної скарги на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.12.2015.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Крім цього, касаційний суд звертає увагу на наступне.

Так, відповідно до норм ч. 4 ст. 111 ГПК України до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, заявником оскаржується ухвала суду апеляційної інстанції від 02.12.2015 про повернення без розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2015.

Підпунктом 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII, яка набрала чинності 01.09.2015) визначено ставку судового збору за подання апеляційної та касаційної скарги на ухвалу суду - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 становив 1 378 грн.

Однак, у додатках до касаційної скарги міститься квитанція від 28.01.2016 № 0.0.497586909.1 про сплату судового збору за подання касаційної скарги в сумі 102, 00 грн., тобто у меншому розмірі, ніж визначено чинним законодавством на момент звернення з касаційною скаргою.

Отже, заявником в порушення викладених вище норм законодавства до касаційної скарги не додані докази сплати судового збору в установленому порядку та розмірі.

За таких обставин, касаційна скарга ОСОБА_4 не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню також на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Керуючись нормами та ст.ст. 33, 50, 53, 86, 110, пунктів 4 і 5 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Фізичній особі ОСОБА_4 в задоволенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання касаційної скарги на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 у справі № 29/5005/6896/2011.

2. Касаційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_4 на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 у справі № 29/5005/6896/2011 повернути заявнику.

Головуючий В.М. Коваленко

Судді О.Є. Короткевич

І.Ю. Панова