ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.03.2016р. Справа № 907/13/16

За позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Дніпропетровськ

до Приватного підприємства "ТФК" Европейський кредит", м. Ужгород

про стягнення загальної суми 32 848,33 грн. (в тому числі сума 20 597,06грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, сума 4 331,43грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом та сума 7 919,84грн. - нарахована пеня).

Суддя В.І. Карпинець

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - старший юрисконсульт філії „Західне головне регіональне управління ПАТ КБ „Приватбанк за дов. від 15.07.2015р.

від відповідача: явка на власний розсуд

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", м. Дніпропетровськ (далі позивач) звернулося до господарського суду з позовом до Приватного підприємства "ТФК" Европейський кредит", м. Ужгород (далі відповідач) про стягнення загальної суми 32 848,33грн. (в тому числі сума 20 597,06грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, сума 4 331,43грн. заборгованість по комісії за користування кредитом та сума 7 919,84грн. - нарахована пеня), з урахуванням письмового уточнення позовних вимог, відповідно до заяви від 18.02.2016р..

Представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, в уточненому розмірі позовних вимог, з посиланням на їх підтвердження долученими до справи доказовими матеріалами. Зокрема посилається на обставину порушення відповідачем зобов"язань по Договору банківського обслуговування від 10.09.2012р. згідно заяви відповідача про відкриття поточного рахунку від 10.09.2012р. щодо оплати у встановлені Договором строки заборгованості по кредиту, комісії за користування кредитом та відсотків за користування кредитом.

Оскільки відповідачем в повному обсязі не було виконано рішення господарського суду Закарпатської області від 03.06.2014р. по справі №907/361/14 про стягнення з відповідача заборгованості за вищезазначеним Договором у загальній сумі 91 733,43грн., в т. ч. 60 923,78грн. боргу по кредиту, 6 369,90грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязання, 19 495,61 грн. боргу по процентах за користування кредитом, 4 944,14грн. боргу по комісії, позивачем нараховано відповідачеві відсотки за користування кредитом, комісію за користування кредитом та пеню, які нараховані за несвоєчасну сплату кредиту, у періоді після заявлених до стягнення сум, відповідно до прийнятого судом вищезазначеного рішення суду по справі №907/361/14.

З огляду на викладене, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму 20 597,06грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, суму 4 331,43грн. заборгованості по комісії за користування кредитом та суму 7 919,84грн. - нарахованої пені, з урахуванням письмового уточнення позовних вимог, відповідно до заяви від 18.02.2016р. (а.с.59-60).

Відповідач письмовий відзив на позов з доказами в його обґрунтування не подав та свого уповноваженого представника для участі в судовому засіданні не направив.

Слід зазначити, що ухвала суду від 09.02.2016р. у справі №907/13/16, яка була надіслана судом на адресу відповідача, зазначену позивачем у позовній заяві: м. Ужгород, пл. Кирила і МефодіяАДРЕСА_1 повернута установою пошти на адресу господарського суду з поміткою „за зазначеною адресою не проживає. Також з даної адреси повернута установою пошти на адресу господарського суду ухвала від 10.03.2016р. у справі №907/13/16.

Суд зазначає, що вищезазначена адреса відповідача, яка вказана позивачем у позовній заяві, є ідентичною адресі, зазначеній, як у долученій позивачем до матеріалів позовної заяви виписці з ЄДРЮО та ФОП, станом на 08.04.2013р. (а.с.44), так і у Спеціальному витязі з ЄДРЮО та ФОП, станом на 29.01.2016р., отриманому судом за електронним запитом від 29.01.2016р. за №21649504 (а.с. 52).

Оскільки у суду відсутні відомості щодо інших адрес відповідача, тому вважається правомірним повідомлення судом даної сторони судового процесу про наявність у господарському суді справи по розгляду даного спору та про час і місцем судових засідань по даній справі.

Суд зазначає те, що відповідно до вимог чинного законодавства, судом повідомляються учасники судового процесу про вчинення судом певних процесуальних дій на підставі процесуальних документів, шляхом їх надсилання рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній", „за закінченням терміну зберігання і т.п., є належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

За вищенаведених обставин, судом вжито достатніх заходів щодо повідомлення учасників судового процесу (в тому числі і відповідача) про вчинення вищезазначених процесуальних дій по даній справі, а тому спір по даній справі у даному судовому засіданні вирішується, з урахуванням вимог ч.3 ст.69 ГПК України, на підставі наявних у справі матеріалів у порядку ст. 75 ГПК України.

Розгляд справи відкладався відповідно до вимог ст. 77 ГПК України.

Строк вирішення спору продовжувався відповідно до вимог ч.3 ст. 69 ГПК України.

Дослідивши та проаналізувавши наявні у справі доказові матеріали та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Приватним підприємством „Б.А.Н.К. Народний (нове найменування - Приватне підприємство "ТФК" Европейський кредит", далі - відповідач) було підписано заяву від 10.09.2012р. про відкриття поточного рахунку (а.с.21), згідно з якою відповідач приєднався до „Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови) та ОСОБА_2 (Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк, далі - позивач), які разом із заявою про відкриття поточного рахунку складають Договір банківського обслуговування б/н від 10.09.2012р. (далі - Договір) та відповідач взяв на себе зобовязання виконувати умови Договору.

Відповідно до пункту 3.2.1.1.16 згаданих Умов при укладанні договорів і угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до „Умов і правил надання банківських послуг (або у формі „Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт банк/інтернет клієнт банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом „першого підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Відповідно до умов Договору банківського обслуговування б/н від 10.09.2012р. банк (позивач) взяв на себе зобовязання встановити відповідачеві кредитний ліміт на поточний рахунок №2013 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта (системи клієнт банк, Інтернет клієнт банк, sms повідомлення або інших), що визначено та врегульовано Умовами.

Згідно з п. 3.2.1.1.1 Умов кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банка та клієнта. Кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди (п. 3.2.1.1.3 Умов).

Відповідно до п. 3.2.1.1.8 Умов проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до „Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі „Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт банк/інтернет/ клієнтбанк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі „Угода").

Пунктом 3.2.1.1.6. Умов сторони погодили, що ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт банк, інтернет клієнт банк, sms повідомлення або інших).

Розділом 3.2.1.4 Умов затверджено порядок розрахунків. п.3.2.1.4.1 Умов передбачено, що за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка). За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат до 25го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20 числа поточного місяця або до 25 -го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця, розрахунок відсотків проводиться за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п.3.2.1.4.1.1).

При не обнулюванні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулюванню, на протязі 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню, клієнт виплачує банку за користування кредитом проценти в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, на яку дебетове сальдо підлягало обнулюванню (п.3.2.1.4.1.2).

У випадку непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь якого з грошових зобов'язань клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань (п.3.2.1.4.1.3).

Під „непогашенням кредиту" мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня.

Клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту 1го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць (п.3.2.1.4.4)..

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

При несплаті відсотків у відповідні дати сплати, вони вважаються простроченими.

Відповідно до п. 3.2.1.2.3.4 Умов банк має право при порушенні клієнтом будь - якого із зобов'язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування зажадати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

Відповідно до п. 3.2.1.5.1 Умов при порушенні клієнтом будь-якого із зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Умовами п.п. 3.2.1.2.2.2 3.2.1.4.1 3.2.1.4.2 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.1.1.8 3.2.1.2.2.3 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченої п.п. 3.2.1.2.2 3.2.1.4.4 3.2.1.4.5 3.2.1.4.6 клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному в п.3.2.1.4.1.3 від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Відповідно до п. 3.2.1.5.4 Умов нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобовязань, передбаченої п.п. 3.2.1.5.1 3.2.1.5.2 3.2.1.5.3. здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобовязання мало бути виконане Клієнтом.

Як вбачається з наявних у справі доказових матеріалів, у звязку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань за Договором банківського обслуговування від 10.09.2015р., Банк звертався до господарського суду Закарпатської області до відповідача про стягнення суми 91 733,43грн., в т. ч. 60 923,78грн. боргу по кредиту, 6 369,90грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязання, 19 495,61грн. боргу по процентах за користування кредитом, 4 944,14 грн. боргу по комісії.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із абзацом 1 ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, в строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Крім того, порушення відповідачем зобовязань згідно з приписами ст. 193 Господарського кодексу України є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ст. 230 Господарського кодексу України, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу України, як спеціальної норми закону, яка встановлює наслідки при порушенні умов кредитних зобовязань, передбачено, що боржник, який не повернув своєчасно кредитні кошти, зобовязаний сплатити кредитору неустойку.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 03.06.2014р. по справі №907/361/14 було стягнуто на користь позивача з відповідача заборгованість за вищезазначеним Договором у загальній сумі 91 733,43грн., в т. ч. 60 923,78грн. боргу по кредиту, 6 369,90грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязання, 19 495,61грн. боргу по процентах за користування кредитом, 4 944,14грн. боргу по комісії (а.с.38-40).

Оскільки, як встановлено судом, відповідачем не було виконано в повному обсязі вищезазначене рішення господарського суду Закарпатської області від 03.06.2014р. по справі №907/361/14, а було відповідачем 22.01.2015р. тільки частково виконано вищезазначене рішення господарського суду в частині погашення загальної суми 60 923,78грн., в тому числі суми 8 380,27грн. основного боргу по кредиту, що підтверджується наявними у матеріалах справи банківськими виписками станом на травень 2015р. та станом на 10.12.2015р. (а.с.61-83), а тому є правомірним нарахування позивачем відповідачеві, відповідно до Договору банківського обслуговування від 10.09.2012р. (Умов та правил надання банківських послуг) суми 20 597,06грн. відсотків за користування кредитом за період з 23.01.2015р. по 01.10.2015р. (а.с.76-83) та суми 4 331,43 по комісії за користування кредитом за період з лютого 2015р. по листопад 2015р. (а.с.74-75) в даній частині позовних вимог в уточнених розмірах, відповідно до заяви від 18.02.2016р. (а.с. 59-60).

За вищезазначених обставин, уточнені позовні вимоги у вищезазначених сумах позивачем належним чином обґрунтовані та доведені відповідно з вимогами ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України, відповідачем не спростовані, а тому підлягають стягненню у примусовому порядку з відповідача на користь позивача сума 20 597,06грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом та сума 4 331,43 заборгованості по комісії за користування кредитом.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи те, що Договором, а саме п. 3.2.1.5.4 Умовами, передбачено нарахування неустойки за порушення зобовязань на протязі трьох років від дня коли зобовязання мало бути виконане Клієнтом, тому є правомірним нарахування позивачем відповідачеві пені за несвоєчасне виконання зобовязань за Договором в сумі 7 919,84грн. по періоду з 23.01.2015р. по 30.04.2015р. (а.с.61-73), в уточненому розмірі, відповідно до заяви від 18.02.2016р. (а.с. 59-60), а тому позовні вимоги у вищезазначеній сумі пені позивачем також належним чином обґрунтовані та доведені відповідно з вимогами ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України, відповідачем не спростовані, а отже сума 7 919,84грн. пені також підлягає стягненню у примусовому порядку з відповідача на користь позивача.

Згідно з ст.49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 1 218,00грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 69 ч.3, 75, 77, 82 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Приватного підприємства „ТФК Європейський кредит" (88000, м. Ужгород, пл. Кирила і МефодіяАДРЕСА_2, ідентифікаційний код 38177710) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Приватбанк (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ідентифікаційний код 14360570) загальну суму 32 848,33грн. (в тому числі сума 20 597,06грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, сума 4 331,43грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом та сума 7 919,84грн. - нарахована пеня) та суму 1 218,00грн. у відшкодування витрат по сплаченому судовому збору.

Видати наказ.

3. Рішення суду набирає законної сили в порядку встановленому відповідно до ст.85 ГПК України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені вимогами ст. 93 ГПК України.

Суддя В.І. Карпинець