ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2016 р. Справа №917/2492/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Тихий П.В.,

при секретарі судового засідання Деппа-Крівіч А.О.,

за участю представників:

позивача не з'явився,

відповідача не з'явився,

третьої особи не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Благовість" (вх.№571П/1-40 від 26.02.2016р.), на ухвалу господарського суду Полтавської області від 09.02.2016р. у справі №917/2492/15,

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Благовість", с. Дейкалівка, Зіньківського району, Полтавської області,

до Шилівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, с.Шилівка, Зіньківського району, Полтавської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 державна нотаріальна контора, м. Зіньків, Полтавська область,

про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 09.02.2016р. у справі №917/2492/15 (суддя Погрібна С.В.) припинено провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач із вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 09.02.2016р. у справі №917/2492/15 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 29.02.2016р. апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Позивач через канцелярію Харківського апеляційного господарського суду надав клопотання (вх.№2870 від 15.03.2016р.), в якому просить розгляд апеляційної скарги проводити без участі представника СТОВ "Благовість" та зазначив, що апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі.

В судове засідання Харківського апеляційного господарського суду 15.03.2016р. відповідач та третя особа, також, не зявились, про причини неявки суд не сповістили, про час та місце судового засідання були належним чином повідомлені, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Враховуючи, що наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, зважаючи на те, що ухвала про прийняття апеляційної скарги до провадження направлялась рекомендованою кореспонденцією, а також на те, що явка представників учасників судового процесу у справі не була визнана обовязковою та зважаючи на стислі строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, у відповідності до приписів статті 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм чинного законодавства, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Позивач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Благовість", звернувся до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Шилівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області про визнання в порядку спадкування за заповітом за СТОВ "Благовість" права приватної власності на земельну ділянку, що належала на праві приватної власності померлому 02.02.2009р. ОСОБА_2, на підставі рішення 25 сесії 23 скликання Шилівської сільської ради від 16.03.2001р., загальною площею 2,38га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Шилівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.12.2003р. ОСОБА_2 було складено заповіт, який зареєстрований у реєстрі за №648, відповідно до якого належну йому земельну ділянку (пай), державний акт серії РІ №502473 від 15.05.2001року, він заповів СТОВ "Благовість". Вказаний заповіт не було змінено та не скасовано.

Як зазначає позивач СТОВ "Благовість" у встановлений законом шестимісячний строк, відповідно до статті 1268, 1269 Цивільного кодексу України, звернулось до Зіньківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою державного нотаріуса Зіньківської державної нотаріальної контори від 07.02.2014р. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з відсутністю правових підстав замовити та виготовити технічну документацію, що і стало приводом для звернення до господарського суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Приймаючи оскаржувану ухвалу про припинення провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції дійшов висновку, що даний спір не підвідомчий господарському суду та його не належить розглядати за правилами господарського судочинства.

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

З огляду на вимоги частини 3 статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та статей 1, 4-1, 12 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер (п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011р. №10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам").

Підвідомчість (підсудність) справ загальним і господарським судам визначається законодавством. У разі відсутності прямої вказівки у законі застосовується принцип розмежування підвідомчості (підсудності) за суб'єктним складом.

При вирішенні питання про те, чи є правовідносини і спір господарськими, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.

Згідно з положеннями статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Як роз'яснено в п.п.3.1. вказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011р. №10, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Таким чином господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає положенням статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини щодо яких виник спір носять господарський характер.

Спадкові відносини в Україні регулюються, зокрема, Цивільним кодексом України, та Законом України "Про нотаріат", іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права.

У листі від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що судам потрібно брати до уваги, що спори про спадкування, зокрема спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування (пункт 3.5. вказаного листа), підлягають розгляду судами виключно у порядку цивільного судочинства. Відмова у відкритті провадження у справі (п. 1 ч. 2 ст. 122 Цивільного процесуального кодексу України) або закриття провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 205 Цивільного процесуального кодексу України) з тих підстав, що заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, не відповідають зазначеним вимогам процесуального законодавства. Постановлення ухвали про закриття провадження у справі без зазначення, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ, суперечить також вимогам статті 206 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що даний спір не підвідомчий господарському суду та його не належить розглядати за правилами господарського судочинства.

Згідно пунктів 4, 4.1, 4.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", відповідно до яких перелік підстав припинення провадження у справі (стаття 80 Господарського процесуального кодексу України) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення, у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Провадження у справі підлягає припиненню з посиланням на пункт 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, якщо при розгляді справи буде встановлено, що справа зі спору непідвідомча господарському суду (стаття 12 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, з огляду на вищезазначене, правомірно припинив провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, враховуючи, що доводи, викладені в апеляційний скарзі, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що при прийнятті ухвали місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що ухвала господарського суду Полтавської області від 09.02.2016р. у справі №917/2492/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, керуючись ст.ст. 49, 99 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню позивачу.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст.ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Благовість" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 09.02.2016р. у справі №917/2492/15 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 17 березня 2016 року.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов

Суддя П.В. Тихий