ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.03.2016 р. Справа № 914/706/16

Суддя господарського суду Львівської області Крупник Р.В., розглянувши матеріали справи

за позовом:Фермерського господарства ОСОБА_1, Львівська обл., Сокальський р-н, с. Тартаків;
до відповідача:Прокуратури Львівської області, м. Львів;
про:стягнення 500000,00 грн. моральної шкоди, завданої в результаті незаконних дій посадових осіб прокуратури Львівської області

ВСТАНОВИВ:

15.03.2016р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Фермерського господарства ОСОБА_1 до прокуратури Львівської області про стягнення 500000,00 грн. моральної шкоди, завданої в результаті незаконних дій посадових осіб прокуратури Львівської області.

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви до розгляду, судом встановлено наявність підстав для відмови в її прийнятті, зважаючи на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Положеннями ч. 1 ст. 12 ГПК України визначено категорії спорів, які підвідомчі господарським судам, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, повязаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.

Частиною 1 ст. 3 ГК України визначено, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Як зазначив Пленум Вищого господарського суду України в п. 3.1. Постанови від 24.10.2011р. №10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою звернення ФГ ОСОБА_1 до суду про стягнення моральної шкоди стала відмова начальника відділу наглядової діяльності слідчого управління прокуратури Львівської області в реєстрації та внесення відомостей до ЄДР досудових розслідувань на підставі заяви про кримінальне правопорушення.

Відповідно до пп. «б» п. 17 вказаної вище Постанови, до компетенції господарських судів не відноситься розгляд справ у спорах про оскарження суб'єктом господарювання дій (бездіяльності) органу державної влади, органу місцевого самоврядування, іншого суб'єкта владних повноважень, їхньої посадової чи службової особи, що випливають з наданих їм владних управлінських функцій, якщо ці дії (бездіяльність) не пов'язані з відносинами, у сфері господарювання.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що спір про стягнення моральної шкоди виник не з господарських відносин між позивачем та відповідачем, а в результаті незаконних (на думку позивача) дій/бездіяльності посадових осіб органу державної влади, в даному випадку прокуратури Львівської області, дії яких не пов'язані з відносинами у сфері господарювання, а тому даний спір є непідвідомчий господарському суду.

Крім цього, відсутні і відповідні норми в законодавстві, які б передбачали, що дана категорія спору підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1. ст. 62 ГПК України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Як вбачається з долученої до позовної заяви ухвали господарського суду Львівської області від 23.01.2012р. у справі №5015/253/12, позивач у 2012р. звертався до господарського суду позовом, категорія якого є аналогічна даному позову, однак в прийнятті такої позовної заяви йому було відмовлено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України. Втім, незважаючи на це, ФГ ОСОБА_1 повторно звернулося до господарського суду з позовною заявою.

З приводу клопотання позивача про винесення окремої ухвали про встановлення підсудності (розцінюється судом як підвідомчості) даної справи, викладеного у позовній заяві, то таке задоволенню не підлягає, оскільки господарсько-процесуальним законодавством не передбачено права господарського суду на винесення подібних ухвал.

Водночас, суд інформує заявника, що у випадку подальшого звернення до суду з даним спором, йому слід звернути увагу вважає за необхідне за умови на положення ч. 2 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України, якими передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір, а також положення п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України про те, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Беручи до уваги вищевикладене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У прийнятті позовної заяви Фермерського господарства ОСОБА_1 до прокуратури Львівської області про стягнення 500000,00 грн. моральної шкоди, завданої в результаті незаконних дій посадових осіб прокуратури Львівської області відмовити.

2. Позовну заяву з долученими до неї копіями документів (в т.ч. поштовий конверт), всього на 15 арк. повернути позивачу.

Суддя Крупник Р.В.