ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2016 р. Справа № 917/1496/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Тихий П.В., суддя Шепітько І.І.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Педоряка О.М. (довіреність №2383-0 від 14.08.2013 року),

відповідача - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу відповідача (вх.5439П/1-38) на рішення господарського суду Полтавської області від 15.09.2015 року

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Дніпропетровськ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Полтавська область, м. Лубни

про стягнення 121 551,21 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_2 121551,21 грн. заборгованості за договором банківського обслуговування № б/н від 20.04.2011 р., з яких 51991,30 грн. - заборгованість за кредитом, 37206,78 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 24 866,25 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 7486,88 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 15.09.2015 року у справі № 917/1496/15 (суддя Бунякіна Г.І.) позов задоволено.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Позивач надав суду відзив на апеляційну скаргу та додаткові пояснення (вх.633) в яких, зокрема, зазначає, що надані позивачем до матеріалів справи виписки з особового рахунку відповідача є первинними документами, які підтверджують заборгованість відповідача за кредитом, яка виникла 01.04.2014 року, а також свідчить про відповідність проведених нарахувань відсотків за користування кредитом, комісії та пені нормативам банківського обліку, регуляторним актам НБУ та чинному законодавству України.

В судове засідання 10.03.2016 року відповідач не з'явився, однак надіслав суду заяву від 09.03.2016 року про розгляд апеляційної скарги без його участі, у зв'язку із перебуванням у відрядженні та неможливістю прибуття в дане судове засідання.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим розглядати справу за їх відсутності за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

20.04.2011 р. ФОП ОСОБА_2 підписав заяву про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відтиском печатки Товариства ПАТ КБ "Приватбанк", у зв'язку з чим останнім було відкрито відповідачу поточний рахунок НОМЕР_1 (а.с.30 т.1).

У заяві про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів та відтисків печатки зазначено, що клієнт, підписавши цю заяву, погоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг, у тому числі з умовами та правилами обслуговування за розрахунковими картками, що розміщені на сайті банку www.privatbank.ua та http://client-bank.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою та карткою зі зразками підпису та відтиску печатки складають договір банківського обслуговування.

Своїм підписом клієнт приєднується та зобов'язується виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, Тарифах Приватбанку - договорі банківського обслуговування в цілому. Відносини між банком та клієнтом можуть вирішуватись як шляхом підписання окремих угод або додаткових угод до договору, так і шляхом обміну інформацією відносно банківського обслуговування з клієнтом через web-сайти банку www.privatbank.ua та http://client-bank.privatbank.ua чи інший Інтернет SMS-ресурс, зазначений банком.

Також у заяві про відкриття банківського рахунку, зазначено, що Умови та Правила, розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.uа. Актуалізуються Умови та Правила не частіше ніж 1 раз у місяць, з обов'язковою публікацією на сайті банку до 25 числа місяця, що передує змінам.

Всі клієнти зобов'язані в обов'язковому порядку виконувати вимоги цього документу та ознайомлюватися з внесеними змінами.

Відповідно до вказаної заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів, банк при наявності вільних грошових ресурсів здійснює обслуговування кредитного ліміту клієнта за рахунок кредитних коштів в рамках ліміту, про розміри якого банк оповіщає клієнта на свій розсуд або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта.

Порядок, встановлення, змінення ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки, користування кредитним лімітом регламентується Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифів банка, розміщених в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua (далі-Умови), які разом з анкетою (заявою) складають договір банківського обслуговування.

Отже, враховуючи вищевикладене, заява про відкриття поточного рахунку зі зразкам підписів та відбитком печатки від 20.04.2011 року разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.uа.), складають Договір банківського обслуговування та підтверджують факт його укладення між позивачем та відповідачем.

Згідно п. 3.2.1.1.16 Умов, при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до "Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки", або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

В п. 3.2.1.1.1 Умов визначено, що кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банка та клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт-банк, sms-повідомлення або інших).

Кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплаті відсотків та винагороди (п. 3.2.1.1.3 Умов).

Відповідно до п. 3.2.1.1.5 Умов, кредитний ліміт представляє собою суму грошових коштів, в межах якої банк здійснює оплату розрахункових документів клієнта понад залишок грошових коштів на його поточному рахунку. Ліміт розраховується згідно з затвердженою внутрішньобанківською методикою на підставі даних про рух грошових коштів на поточному рахунку, платоспроможності, кредитної історії та інших показників відповідно до внутрішньобанківських нормативів та нормативних актів Національного банку України.

В п. 3.2.1.1.6 Умов передбачено, що ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта.

Згідно п. 3.2.1.1.8 Умов, проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі - "Угода")

Пунктом 3.2.1.4.1 Умов встановлено, що за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт виплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка).

Порядок розрахунку відсотків визначено в п.3.2.1.4.1.1-3.2.1.4.1.3 Умов.

Відповідно до п.п. 3.2.1.4.4., 3.2.1.4.10. Умов, клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту відповідно до п.п. 3.2.1.1.6., 3.2.1.2.3.2., 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг. При несплаті винагороди, відсотків у відповідні строки, вони вважаються простроченими.

Як свідчать матеріали справи, а саме довідка про розміри встановлених кредитних лімітів №08.7.0.0.0/22 від 21.07.2015 року, станом на 20.04.2011 р. відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 1 400 грн., станом на 04.02.2013 р. - 1 800 грн., станом на 04.03.2013 р. - 3 000 грн., станом на 13.03.2013 р. - 3 800 грн., станом на 19.03.2013 р. - 7 000 грн., станом на 18.07.2013 р. - 9 000 грн., станом на 27.08.2013 р. - 11 000 грн., станом на 09.09.2013 р. - 32 500 грн., станом на 23.09.2013 р. - 37 000 грн., станом на 16.10.2013 р. - 52 000 грн., станом на 01.03.2014 р. - 52 000 грн., станом на 02.03.2014 р. - 47 400 грн. (а.с.46 т.1).

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач надав відповідачу кредитні кошти в межах передбаченого ліміту в сумі 51991,30 грн., що підтверджується банківською випискою позивача з рахунку відповідача (а.с.50 т.1).

Як зазначає позивач, відповідач свої зобов'язання за договором щодо своєчасної сплати кредитних платежів систематично не виконував, у зв'язку з чим 18.07.2014 р. позивач звернувся до відповідача з претензією вих. № 10221РLL0S06G про погашення заборгованості з кредиту, відсотків за його користування, комісії та пені, всього 102313,61 грн. (а.с.52 т.1).

В позовній заяві позивач вказує, що відповідач в порушення умов договору заборгованість в добровільному порядку не сплатив, що стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача 121 551,21 грн., з яких 51 991,30 грн. - заборгованість за кредитом, 37 206,78 грн. - заборгованість з відсотків за користування кредитом, 24 866,25 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 7 486,88 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Відповідач в судові засідання суду першої інстанції не з'являвся, відзиву на позовну заяву до суду не подавав, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання ( а.с.58;78, т.1).

Колегія суддів враховує наступне.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч.1 ст.1066 ЦК України).

Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором (ч.4 ст.1068 ЦК України).

За загальним правилом, передбаченим частиною 1 статті 1072 ЦК України та частиною 22.9. статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" банк повинен виконати розпорядження клієнта виключно в межах залишку грошей на рахунку платника.

Разом із цим, згідно з ч.1 ст.1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Відповідно до ч.2 ст. 1069 ЦК України права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, норми чинного законодавства надають сторонам договору банківського рахунку можливість передбачити в ньому положення про надання банком клієнту овердрафту - короткострокового кредиту, який надається понад залишок грошових коштів на поточному рахунку клієнта в цьому банку в межах заздалегідь обумовленої суми шляхом дебетування його рахунка, що має місце у спірних правовідносинах, які склались між сторонами у справі з приводу виконання укладеного між ними договору банківського обслуговування від 20.04.2011 року.

Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини стосовно того, що відповідач після підписання заяви від 20.04.2011 року приєднався до "Умов та Правил надання банківських послуг" та "Тарифів Банку", колегія суддів приходить до висновку про те, що між сторонами у справі фактично було укладено змішаний договір (ст. 628 ЦК України), який містить елементи як кредитного договору, так і договору банківського рахунку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Як визначено в п. 3.2.1.1.3 Умов, кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплаті відсотків та винагороди.

Пунктом 3.2.1.4.1 Умов встановлено, що за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця (далі- «період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню»), розрахунок відсотків проводиться за процентною ставкою у розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п.3.2.1.4.1.1 Умов).

У випадку необнулювання дебетового сальдо з одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, на протязі 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 36 % річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню. У випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань (п.п.3.2.1.4.1.2-3.2.1.4.1.3 Умов).

Як визначено в п.3.2.1.4.1.4 Умов, під "непогашенням кредиту" мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня.

В п.3.2.1.4.9 Умов зазначено, що розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

Крім того, відповідно до п.п. 3.2.1.4.4. Умов, клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту відповідно до п.п. 3.2.1.1.6., 3.2.1.2.3.2., 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг.

Відповідно до п. 3.2.1.2.3.4. Умов - Банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

Згідно із договором банківського обслуговування від 20.04.2011 року, відповідачу відкрито поточний рахунок НОМЕР_1 для надання йому кредитного ліміту.

Відповідач отримав від позивача, в межах передбаченого ліміту, 51 991,30 грн. кредитних коштів, про що свідчить виписка ПАТ КБ «Приватбанк» з рахунку відповідача (а. с. 50).

Як вбачається з виписок ПАТ "КБ "Приватбанк" по рахунку клієнта, за період дії договору клієнтом використовувались кредитні кошти в межах кредитного ліміту.

При цьому, відповідач свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати відсотків та комісії за їх користування не виконав.

Згідно наданого позивачем розрахунку прострочена заборгованість відповідача за кредитом виникла 01.04.2014 року, нарахування відсотків здійснювалось з 28.04.2014 року по 28.11.2014 року, а комісію за користування кредитом нараховано за період з 03.02.2014 року по 08.06.2015 року.

Сума боргу відповідача підтверджується наданим позивачем матеріалами (заявою про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відтиском печатки, розрахунком суми боргу станом на 08.06.2015 р., випискою про рух коштів з рахунку відповідача за період з 20.04.2011 року по 28.07.2015 року (а.с.63 -72 т.1)).

Відповідач в добровільному порядку заборгованість не сплатив, не представив суду доказів погашення боргу.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, колегія суддів вважає його законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим погоджується з висновком господарського суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом в розмірі 51 991,30 грн., 37 206,78 грн. заборгованості з відсотків за користування кредитом, 7486,88 грн. заборгованості з комісії за користування кредитом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з вимогами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Згідно ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до статті 3 вказаного Закону, розмір пені, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 3.2.1.5.1 Умов, при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Умовами пп. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених пп. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4 винагороди, передбаченого пп. 3.2.1.2.2.5, 3.2.1.4.4., 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.2.1.4.1.3 від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Пунктом 3.2.1.5.4 Умов передбачено, що нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбаченої п.3.2.1.5.1, здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом.

Врахувавши викладене, встановивши факт порушення відповідачем зобов'язань з повернення кредиту та процентів за користування кредитними коштами, перевіривши правильність проведеного позивачем розрахунку суми пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача пені за період з 28.03.2012 року по 08.06.2015 року у розмірі 24866,25 грн.

Під час здійснення апеляційного провадження відповідач надав суду письмові пояснення щодо розміру заборгованості (а.с.92 т.2), в яких зазначив, що позивачем безпідставно застосовано з 01.07.2014 року відсоткову ставку за користування кредитом в розмірі 56%, без попереднього письмового повідомлення позичальника.

Колегія суддів приймає до уваги, що в момент укладення договору банківського обслуговування позивач був ознайомлений з умовами кредитування, що підтверджується підписом позивача на заяві від 20.04.2011 року, яким він засвідчив своє ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг ПАТ КБ "ПриватБанк".

Крім того, текст Умов та Правил надання банківських послуг розміщено в мережі Інтернет на сайті банку http://privatbank.ua, що свідчить про те, що він є доступним для всіх клієнтів банку, в т.ч. і для відповідача.

Як зазначив позивач, на час укладення між сторонами договору банківського обслуговування від 20.04.2011 року діяли умови та Правила надання банківських послуг, що затверджені Наказом №СП-2011-236 «Про актуалізацію Умов і Правил надання банківських послуг» від 29.03.2011 року та містяться в матеріалах справи.

Пунктом 3.2.1.4.1.3 Умов визначено, що при порушенні Клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Таким чином, сторонами договору передбачено можливість застосування підвищеної відсоткової ставки (56%) у випадку порушення клієнтом будь-якого грошового зобов'язання.

Отже, приймаючи до уваги встановлений факт порушення відповідачем зобов'язань з повернення кредиту, позивачем правомірно з 01.07.2014 року на суму кредиту, яка була віднесена банком на прострочення, нараховані відсотки за ставкою 56% річних.

Посилання апелянта на відсутність письмового повідомлення позивальника про зміну процентної ставки, відповідно до вимог статті 1056-1ЦК України, не відповідає умовам підписаного сторонами договору, спростовується наявністю умов для користування клієнтом системою «Банк-Клієнт», системою банківського обслуговування «Приват24», sms-інформування, наявністю розрахункового рахунку в Приватбанку, вільним доступом до систем банківського обслуговування цілодобово, в яких кожен раз при здійсненні авторизації з'являється повідомлення відповідного змісту та попередження/нагадування/ пропозиція на здійснення певних дій.

Також у заяві про відкриття банківського рахунку від 20.04.2011 року зазначено, що відносини між банком та клієнтом можуть вирішуватись як шляхом підписання окремих угод або додаткових угод до договору, так і шляхом обміну інформацією відносно банківського обслуговування з клієнтом через web-сайти банку www.privatbank.ua та http://client-bank.privatbank.ua чи інший Інтернет SMS-ресурс, зазначений банком. Умови та Правила, розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.uа. Актуалізуються Умови та Правила не частіше ніж 1 раз у місяць, з обов'язковою публікацією на сайті банку до 25 числа місяця, що передує змінам. Всі клієнти зобов'язані в обов'язковому порядку виконувати вимоги цього документу та ознайомлюватися з внесеними змінами.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає про безпідставність та необґрунтованість доводів відповідача.

Крім того, апелянт в своїх письмових пояснення суду апеляційної інстанції зазначає про неправомірність нарахування позивачем пені за період з 28.03.2012 року по 08.06.2015 року, з огляду на приписи частини 6 статті 232 ГК України.

Колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду (п.2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Пунктом 3.2.1.5.4 Умов передбачено, що нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбаченої п.3.2.1.5.1, здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом.

Отже, стягнення пені у разі неналежного виконання взятих на себе зобов'язань покупця протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом передбачено умовами укладеного сторонами договору та узгоджується з приписами чинного законодавства.

Враховуючи наведене, посилання апелянта є безпідставними та не приймаються колегією суддів.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків господарського суду Полтавської області.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції фактичні обставини справи встановлені на основі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи та їм надана правильна юридична оцінка, прийняте рішення відповідає нормам чинного законодавства та підстав для його скасування не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101, п.1 ст.103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 15.09.2015 року у справі №917/1496/15 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 15.03.2016 року

Головуючий суддя Медуниця О.Є.

Суддя Тихий П.В.

Суддя Шепітько І.І.