ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"04" березня 2016 р. Справа № 6/16/5022-185/2012(15/39/5022-709/2011)
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

Розглянув скаргу СПД ОСОБА_1 б/н від 24.12.2015 року на дії відділу державної виконавчої служби Шумського районного управління юстиції у справі:

за позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "Шумськ-Інвест", вул. Ринкова площа, 34 м. Шумськ, Шумський район, Тернопільська область 47100

третя особа № 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Шумське районне споживче товариство вул. Українська, 42 м. Шумськ, Шумський район, Тернопільська область 47100

третя особа № 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Шумська міська рада, вул. Українська, 59 м. Шумськ, Шумський район, Тернопільська область 47100

до відповідача - Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, с. Васьківці, Шумський район, Тернопільська область 47100

третя особа № 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 с. Васьківці, Шумський район, Тернопільська область 47100

про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою

За участю представників:

скаржника - ОСОБА_3

органу ДВС - Киричук Я. Я.

стягувача - не з'явився

Суть справи:

04 січня 2016 року на адресу господарського суду Тернопільської області надійшла скарга фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 б/н від 24 грудня 2015 року на дії відділу державної виконавчої служби Шумського районного управління юстиції у справі №6/16/5022-185/2012(15/39/5022-709/2011).

Ухвалою суду від 06 січня 2016 року вказану скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду вперше на 04 лютого 2016 року. В подальшому її розгляд відкладався, востаннє на 04.03.2016 року.

У відповідності до ст. 81-1 ГПК України здійснено технічну фіксацію (звукозапис) судового засідання.

В засіданні його учасникам роз'яснено їх права і обов'язки, передбачені ст.ст. 20,22,81-1 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

У своїй скарзі боржник просить поновити строк для її подання та визнати незаконними дії відділу державної виконавчої служби Шумського районного управління юстиції щодо складання Акта від 09.12.2015р. про невиконання судового рішення по даній справі та постанови від 10.12.2015 р. про накладення на боржника штрафу.

Свої вимоги скаржник мотивує тим, що:

- проведення виконавчих дій 09.12.2015р. здійснювалось не за необхідною адресою (замість Ринкова площа,34 на Ринковій площі, будівля 4 у м. Шумськ), а також без врахування наявності судових справ щодо встановлення адреси, належного стягувачу цілісного майнового комплексу та нумерації об'єктів торгівлі у м. Шумськ;

- при вчиненні виконавчих дій 09.12.2015р. приймало участь кілька державних виконавців, без створення виконавчої групи та інше.

В усних і письмових запереченнях, представник органу ДВС заявлених скаржником вимог не визнає та просить в їх задоволенні відмовити через безпідставність і надуманість.

Стягувач участь свого представника в засідання не забезпечив, хоча про час і місце розгляду скарги повідомлявся належним чином. Пояснень по суті скарги не надав. Його неявка, відповідно до ч.2 ст.121-2 ГПК України, не перешкоджає вирішенню звернення боржника по суті.

В засіданні 04.03.2016 р. скаржник подав клопотання про зупинення провадження по розгляду його скарги на дії ДВС у господарській справі, на підставі ч.1 ст.79 ГПК України, до набрання законної сили рішенням Шумського районного суду від 22.10.2015р. у адміністративній справі № 1917/1104/2012. Цим рішенням районний суд визнав протиправним та скасував рішення Шумської міської ради від 06.06.2012р. №607 "Про встановлення нумерації об'єктів, розташованих на території м. Шумськ по Ринковій площі, пров. Ринковий №1 та №2".

За твердженням боржника судове засідання у адміністративній справі перенесено апеляційним судом на 06.04.2016 року.

Представник ДВС проти зупинення провадження по розгляду скарги заперечив.

Відповідно до змісту ч.1 ст.79 ГПК України, на яку посилається боржник, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Тобто, підставою для зупинення провадження у справі, згідно з вказаною нормою, є наявність одночасно двох обставин: пов'язаність відповідних справ та неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої.

При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин (п.3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р.).

Проте, скаржником не доведено наявності обставин неможливості розгляду скарги на дії ДВС до набрання законної сили рішення у адміністративній справі № 1917/1104/2012 та їх пов'язаності.

Оскільки, на момент вчинення оскаржуваних дії органу ДВС (що мали місце 09.12.2015р. та 10.12.2015 р.) рішення Шумського районного суду від 22.10.2015р. у адміністративній справі №1917/1104/2012 про скасування встановленої Шумською міською радою нумерації об'єктів, розташованих на території м. Шумськ по Ринковій площі, пров. Ринковий №1 та №2 ще не набрало законної сили і тому рішення органу місцевого самоврядування на той час не вважалось протиправним і скасованим.

За таких обставин в задоволенні названого клопотання боржника слід відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд встановив наступне:

- рішенням господарського суду Тернопільської області від 22 липня 2011 року у справі №15/39/5022-79/2011, з урахуванням виправлення описки, серед іншого постановлено: Суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою Ринкова площа, 34 м. Шумськ шляхом знесення (демонтажу) належного йому торгового павільйону № 4 загальною площею 19,6 кв.м.

Постановами Львівського апеляційного господарського суду від 07 жовтня 2011 року та Вищого господарського суду України від 12 січня 2012 року зазначене рішення залишено без змін.

26 серпня 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шумського районного управління юстиції прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №44473309 щодо обов'язку ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою: площа Ринкова, 34, місто Шумськ, шляхом знесення (демонтажу) належного йому торгового павільйону №4 загальною площею 19,6 кв.м. та встановлено строк для добровільного виконання до 09 вересня 2014 року.

14 листопада 2014 року державним виконавцем складено акт, яким встановлено факт невиконання боржником без поважних причин судового рішення у строк до 09 вересня 2014 року (строк встановлений для добровільного виконання), а також зазначено про ненадання боржником документального підтвердження добровільного виконання судового рішення.

Внаслідок невиконання судового рішення в добровільному порядку і у визначені строки, в межах виконавчого провадження 14 листопада 2014 року державним виконавцем прийнято дві постанови ВП №44473309 від 14 листопада 2014 року про накладення 170 грн. штрафу за невиконання рішення та стягнення з боржника 680 грн. виконавчого збору.

Законність перелічених дії ДВС підтверджена судом, зокрема ухвалою господарського суду Тернопільської області від 03.02.2015 року по даній справі, залишеною без змін постановами Львівського апеляційного господарського суду від 24.03.2015р. та Вищого господарського суду України від 28.05.2015р.

02.12.2015р. сторонам виконавчого провадження були надіслані повідомлення про призначення проведення виконавчих дій на 09.12.2015р.

09.12.2015 р. державним виконавцем Киричуком Я.Я., за участю представників стягувача, Шумської міської ради, міліції та ще одного працівника ДВС, складено акт, за змістом якого боржником (СПД ОСОБА_1 Л.) без поважних причин не виконано судове рішення по даній справі в частині звільнення земельної ділянки від належного йому павільйону №4, і виконати рішення суду без боржника не можливо.

Вказані в акті обставини, а також присутність боржника при проведені цієї виконавчої дії та відмову від підпису акту підтверджено зазначеними у ньому особами.

Постановою державного виконавця від 10.12.2015р., за повторне без поважних причин невиконання судового рішення в цій частині на боржника накладено штраф в розмірі 340 грн.

Примірники акта від 09.12.2015р. та постанови від 10.12.2015р. були надіслані на адресу боржника 10.12.2015р. та 11.12.2015р., що стверджується фіскальними чеками підприємства "Укрпошта".

Законність дій і актів ДВС від 09.12.2015 і від 10.12.2015р. і оскаржується боржником із наведених вище підстав.

Оспорюванні акт і постанова були отримані боржником 14.12.2015р., а скаргу на них надіслано поштою на адресу суду 24.12.2015р., тобто в межах передбаченого 10-денного строку для оскарження. Відтак потреби у поновлені цього терміну не має.

Оцінивши зібрані докази, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги боржника.

Так, відповідно до змісту пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України, ст.ст.4-3,33 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У відповідності до змісту ст.22 ГПК України, право визначати підстави і предмет позову належить виключно позивачу.

Такий же підхід застосовується і по відношенню до скарг на дії ДВС (п.9.9 пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року N 9).

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (п.3.12 пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18).

Проте, доводами скаржника та поданими ним доказами, не підтверджено наявності підстав для задоволення скарги.

Згідно із змістом ст.75 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21 квітня 1999 року (далі-Закон №606-XIV), в редакції на момент вчинення виконавчих дій, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону.

Такі дії по відношенню до скаржника вчинялись органом ДВС у листопаді 2014 р. і їм давалась правова оцінка ухвалою місцевого господарського суду від 03.02.2015 року по даній справі, залишеною без змін постановами Львівського апеляційного господарського суду від 24.03.2015р. та Вищого господарського суду України від 28.05.2015р.

Відповідно до ч.2 ст.75 Закон №606-XIV, якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

Актом державного виконавця Киричука Я.Я. від 09.12.2015р., повторно встановлено обставини невиконання боржником (СПД ОСОБА_1 Л.) без поважних причин судового рішення в частині звільнення земельної ділянки від належного йому павільйону №4, а також неможливість виконання рішення суду без боржника.

Постановою державного виконавця від 10.12.2015р., за повторне без поважних причин невиконання судового рішення в цій частині на боржника накладено штраф в розмірі 340 грн.

Доводів щодо необґрунтованості вчинення таких дій органом ДВС боржником не наведено. Доказів їх незаконності (у тому числі через добровільне звільнення земельної ділянки до 09.12.2015р.) скаржником не подано.

Безпідставними при цьому є посилання скаржника на невідповідність дій державного виконавця, що мали місце 09.12.2015р. резолютивній частині судового рішення. Оскільки в акті від 09.12.2015р. зафіксовано саме те, що боржник не звільнив належний йому павільйон №4 із земельної ділянки по Ринковій площі, 34 у м. Шумськ.

Суд приймає до уваги і те, що:

- торговий павільйон був встановлений боржником на підставі будівельного паспорта та рішення виконавчого комітету Шумської міської ради ще за 2003 рік, в яких не зазначалось його точної адреси, а лише вказівка про знаходження на "ринковій площі" у м. Шумськ;

- згідно з поясненнями представника скаржника, даних в тому числі в засіданні 04.01.206 року, боржнику на території ринку у м. Шумськ належить лише один павільйон, а тому сумнівів щодо об'єкта демонтажу бути не може;

- ідентифікацію місцезнаходження павільйона, у тому числі відносно земельної ділянки, орендарем якої є стягувач, було вже здійснено при складанні органом ДВС Акту від 14.11.2014 р. про невиконання судового рішення;

Наявності інших обставин, з якими законодавство пов'язує визнання протиправними дії ДВС скаржником не доведено.

Присутність при вчинені виконавчих дій ще одного державного виконавця не суперечить чинному законодавству і не потребує обов'язкового створення виконавчої групи.

За таких обставин, в задоволенні скарги боржника, з наведених ним підстав слід відмовити.

Приймаючи таке рішення суд виходить також з того, що відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні від 25.07.2002р. у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до пілотного рішення Європейського суду з прав людини від 15 січня 2010 року справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" право на суд (захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції, зокрема п.1 ст.1 Першого протоколу (див. рішення у справах "Войтенко проти України" та "Рисовський проти України").

Рішення господарського суду по даній справі, яке набрало законної сили у 2011р., станом на 04.03.2016р. продовжує залишатись невиконаним боржником.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.1,2,4-3,12,22,33,34,43,86,115,121-2 ГПК України, Закону України "Про виконавче провадження", суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 б/н від 24.12.2015 року на дії відділу державної виконавчої служби Шумського районного управління юстиції відмовити.

На ухвалу господарського суду, сторони, прокурор, треті особи та особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки мають право подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня прийняття ухвали, через місцевий господарський суд.

Суддя І.П. Шумський