ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016р. Справа № 914/172/16

За позовом:Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів;
до відповідача:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів;
про:стягнення 65502,91 грн. неустойки, зобов'язання звільнити та повернути об'єкт оренди
Суддя - Крупник Р.В. Секретар - Айзенбарт А.І.

Представники сторін:
від позивача:Малиняк В.А. - представник (довіреність №2302-вих-14 від 05.01.2016р.);
від відповідача: ОСОБА_3 - представник (довіреність б/н від 14.03.2016р.), ОСОБА_1.

Представникам сторін та відповідачу роз'яснено права і обов'язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

16.01.2016р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (надалі - Позивач) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) про стягнення 65502,91 грн. неустойки, зобов'язання звільнити та повернути об'єкт оренди.

Ухвалою суду від 18.01.2016р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 11.02.2016р. Розгляд справи відкладався на 29.02.2016р. та 14.03.2016р. з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити повністю. 12.03.2016р. через канцелярію суду подав супровідний лист про долученння до матеріалів справи документів, які вимагалися судом. В засіданні зазначив, що 18.12.2008р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Ф-6837-8, згідно умов котрого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно загальною площею 12,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3. Договір було укладено строком до 17.12.2011р. Як зазначає представник, 05.01.2012р. позивач направив відповідачу лист №2302-вих-11 від 04.01.2012р., яким повідомив відповідача про припинення договірних відносин за договором оренди у зв'язку із закінченням його терміну дії 17.12.2011р., а також повідомив відповідача про необхідність протягом 15 днів повернути балансоутримувачу орендоване приміщення по акту приймання-передачі. Оскільки, відповідач свого обов'язку щодо повернення орендованого приміщення не виконав, позивач просить суд стягнути з ФОП ОСОБА_1 65502,91 грн. неустойки за період з 01.10.2014р. по 30.11.2015р. та зобов'язати відповідача звільнити та повернути приміщення в судовому порядку.

Відповідач та його представник в судове засідання з'явилися, проти позову заперечили, просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Через канцелярію суду представником відповідача подано відзив на позовну заяву та заяву про застосування строків позовної давності до позовної вимоги про зобов'язання звільнити та повернути об'єкт оренди. Заперечуючи проти позову, представник наголосив, що відповідач не отримував від позивача жодних повідомлень про припинення договірних відносин, а тому в силу приписів ст. 764 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Ф-6837-8 від 18.12.2008р. поновив свою дію на той самий строк і на тих самих умовах. Також представник зазначив, що в повідомленні про припинення договірних відносин вказано, що припинив свою дії не договір оренди №Ф-6837-8 від 18.12.2008р., який укладався між сторонами, а договір №Ф-6838-8 від 15.12.2008р., який в свою чергу між сторонами спору ніколи не укладався. Більше того, повідомлення про припинення договірних відносин скеровувалося не на адресу відповідача - АДРЕСА_1, а на АДРЕСА_2 Крім цього, представник додав, що долучені позивачем список згрупованих поштових рекомендованих відправлень №609 від 05.01.2012р. та фіскальний чек від 05.01.2012р. про направлення списку№26 не можна вважати як належні та допустимі докази та розцінювати як такі, що підтверджують факт надсилання листа №2302-вих-11 від 04.01.2012р. «Про припинення договірних стосунків у зв'язку із закінченням терміну дії договору оренди» та відповідно його отримання відповідачем, оскільки список згрупованих повідомлень від 05.01.2012р. містить №609, разом з тим із змісту поштової квитанції від 05.01.2012р., долученої на підтвердження скерування листів згідно із зазначеним списком вбачається, що листи надіслані згідно із списком №26. Натомість в матеріалах справи відсутній вказаний список, а тому фіскальний чек від 05.01.2012р. не є доказом, що підтверджує прийняття органом зв'язку до пересилання поштових відправлень згідно із реєстром рекомендованих листів №609 від 15.05.2013р. Відтак, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

18.12.2008р. між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) укладено Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Ф-6837-8 (надалі - Договір) відповідно до положень Розділу 1 котрого орендодавець відповідно до наказу Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради №650-О від 10.09.2008р. передає, а орендар приймає в строкове, платне користування нерухоме майно, що знаходиться на балансі ЛКП «Навколо базару», а саме приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 12,6 м2 з індексом приміщення 3, відповідно до даних технічного паспорта ОКП ЛОР «БТІ та ЕО».

Відповідно до Розділу 2 Договору об'єкт оренди буде використовуватися орендарем для торгівлі непродовольчими товарами.

Згідно положень, передбачених пунктами 3.1 - 3.3. Договору приймання-передача об'єкта оренди здійснюється орендарем та орендодавцем в особі балансоутримувача і оформлюється актом приймання-передачі. Сторони домовилися, що передача об'єкта оренди по акту здач-приймання проводиться протягом 5 (п'яти) днів від дати підписання цього договору, для чого попередньо орендодавець в особі балансоутримувача повинен звільнити об'єкт оренди та підготувати його до передачі орендареві. Об'єкт оренди вважається переданим в оренду з моменту підписання акту здачі-приймання.

Факт передачі об'єкта оренди відповідачу підтверджується наявним в матеріалах справи Актом приймання-передачі від 05.01.2009р.

Термін договору оренди визначений на 2 роки 364 дні з 18 грудня 2008 року до 17 грудня 2011 року. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії Договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені Договором (положення п. 4.1., 4.3. Договору).

Так, пунктом 4.8. Договору передбачено, що його чинність припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено; дострокового розірвання за взаємною згодою сторін або за рішенням господарського суду.

За умовами п. 9.1., 9.3., 9.4. Договору, повернення орендодавцю об'єкта оренди здійснюється після закінчення терміну дії Договору або дострокового його припинення чи розірвання. Об'єкт оренди повинен бути переданий орендарем та прийнятий орендодавцем (чи за його дорученням - балансоутримувачем) протягом 15 днів з моменту настання однієї із подій, вказаних в п. 9.1. цього договору. При передачі об'єкта оренди складається акт здачі-приймання, який підписується сторонами.

Як зазначив в судовому засіданні представник позивача та як вбачається з позовної заяви, 05.01.2012р. Управлінням комунальної власності ДЕП ЛМР було направлено відповідачу повідомлення №2302-вих-11 від 04.01.2012р. про припинення договірних стосунків у зв'язку із закінченням терміну дії договору оренди, яким повідомлено відповідача, що Договір припинив свою дію з 17.12.2011р. та протягом 15 днів останній зобов'язаний повернути балансоутримувачу орендоване приміщення по акту приймання-передачі. Разом з тим, відповідач свого обов'язку щодо звільнення орендованого приміщення не виконав, а відтак позивач просить зобов'язати відповідача повернути приміщення в судовому порядку та стягнути з останнього 65502,91 грн. неустойки за період з 01.10.2014р. по 30.11.2015р.

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Статтею 174 ГК України визначено, що однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконану роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку.

Положеннями ч. 1 ст. 283 ГК України, які кореспондуються з положеннями ст. 759 ЦК України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Статтею 764 ЦК України, положення котрої є аналогічними до положень статті 284 ГК України передбачено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» норми якого є спеціальними, враховуючи правовий статус майна - комунальне майно, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Сторонами Договору також узгоджено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (п. 4.3 Договору).

При цьому законодавчо не встановлений початок перебігу строку для надіслання заяви однією із сторін про припинення або зміну умов договору. Відтак, в даному випадку має значення лише те, чи збіг встановлений місячний термін для заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору оренди після закінчення терміну дії такого договору, оскільки саме із його закінченням пов'язане продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем в якості доказу повідомлення відповідача про припинення дії Договору було надано лист №2302-вих-11 від 04.01.2012р. зі списком №609 від 05.01.2012р. згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів та поштову квитанцію (фіскальний чек) про направлення списку кореспонденції за №26 від 05.01.2012р.

Разом з тим, дослідивши вказані документи, суд зазначає, що вони не можуть свідчити про повідомлення позивачем відповідача про припинення дії Договору оренди, виходячи з наступного.

Як вбачається з листа-повідомлення №2302-вих-11 від 04.01.2012р. в ньому позивач повідомляє про припинення дії Договору №Ф-6868-8 від 15.12.2008р. Натомість в матеріалах справи міститься укладений між сторонами Договір від №Ф-6867-8 18.12.2008р.

В судовому засіданні відповідач та його представник підтвердили, що договір на оренду нежитлових приміщень № Ф-6868-8 від 15.12.2008р. між сторонами ніколи не укладався.

Представник позивача в свою чергу відмітив, що така невідповідність виникла у зв'язку з технічною опискою в повідомленні, натомість повідомлення насправді було про припинення дії Договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Ф-6837-8 від 18.12.2008р.

Однак, на думку суду, допущена позивачем в листі помилка в зазначенні номеру та дати укладення договору свідчить про дефект його волевиявлення на припинення укладеного із відповідачем договору, що має наслідком неналежність листа №2302-вих-11 від 04.01.2012р. як доказу у справі.

Також суд зазначає, що повідомлення про припинення договірних відносин №2302-вих-11 від 04.01.2012р. направлялося на адресу: АДРЕСА_2. Разом з тим юридична адреса відповідача, зазначена у витязі ЄДРПОУ, договорі оренди та позовній заяві - АДРЕСА_1. Наведе свідчить про те, що повідомлення направлявся іншому адресату, а не відповідачу, відповідно не могло отримуватися останнім.

Крім цього, згідно з п. 2 Правил поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009р. (надалі - Правила), згрупованими поштовими відправленнями, поштовими переказами є внутрішні реєстровані поштові відправлення, поштові перекази, кількість яких становить п'ять і більше, що одночасно подаються для пересилання одним відправником.

У разі відправляння згрупованих поштових відправлень, поштових переказів відправник складає їх список. Кількість поштових відправлень, поштових переказів одного виду та категорії, що включається до одного списку, кількість примірників списків та необхідність подання їх в електронному вигляді визначається оператором поштового зв'язку. До списку включаються поштові відправлення, поштові перекази, згруповані за способом пересилання. Список засвідчується підписом відправника. Якщо відправником є юридична особа, список згрупованих внутрішніх рекомендованих поштових карток, листів, бандеролей засвідчується підписом відповідального працівника цієї особи, список згрупованих внутрішніх листів та бандеролей з оголошеною цінністю, посилок, прямих контейнерів, поштових переказів - підписами керівника та головного бухгалтера. Підписи скріплюються відповідними печатками (за наявності). Про прийняття для пересилання згрупованих поштових відправлень, поштових переказів видається один розрахунковий документ на один список. Один примірник списку видається відправникові (п.п. 66, 67, 68 Правил).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, список згрупованих поштових рекомендованих відправлень від 05.01.2012р. має номер №609, а наданий на підтвердження його відправлення фіскальний чек від 05.01.2012р. містить напис: «Список №26», тобто підтверджує відправлення поштових відправлень за списком №26, а не за №609, що розцінюється судом як неналежність доказу на підтвердження прийняття органом зв'язку до пересилання поштових відправлень згідно з списком згрупованих поштових відправлень №609 від 05.01.2012р., в тому числі і листа-повідомлення №2302-вих-11 від 04.01.2012р.

Разом з тим, суд не бере до уваги доводи позивача про те, що наявність різних номерів на фіскальному чеку та списку згрупованих відправлень пояснюється тим, що список та чек формуються різними програмами, а тому їм присвоюються різні номера відповідними приладами;

При цьому суд виходить з наступного.

Згідно пункту 2 Правил надання послуг поштового зв'язку, розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв'язку.

Форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов'язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій або використанням розрахункових книжок, встановлюються органом доходів і зборів (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»).

На виконання вказаних законодавчих положень Наказом Державної податкової адміністрації України №614 від 01.12.2000р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за №105/5296 від 05.02.2001р. затверджено Положення про форму та зміст розрахункових документів, відповідно до п. 3.2 котрого фіскальний касовий чек на товари (послуги) повинен містити такі обов'язкові реквізити, зокрема, як найменування товару (послуги).

При цьому, найменування товару (послуги) - це слово, поєднання слів або слова та цифрового коду, які відображають споживчі ознаки товару (послуги) та однозначно ідентифікують товар чи послугу в документообігу суб'єкта господарювання (п. 1 Положення про форму та зміст розрахункових документів).

Наведені законодавчі положення спростовують твердження позивача про те, що список та чек формуються різними програмами, а тому їм присвоюються різні номера відповідними приладами та твердження, що законодавчо не встановлено обов'язку зазначати у фіскальному чеку саме той номер, який вказано в списку згрупованих поштових відправлень.

Таким чином, враховуючи відсутність належних доказів повідомлення відповідача про припинення Договору №Ф-6837-8 від 18.12.2008р. протягом одного місяця після закінчення терміну його дії (17.12.2011р.), цей договір вважається поновленим на встановлений у ньому строк і на тих самих умовах в порядку приписів ст. 764 ЦК України та ст. 17 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» до 17.12.2014р. та 17.12.2017р.. Відтак, відповідач вправі до 17.12.2017р. включно володіти та користуватися приміщенням площею 12,6 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 на умовах Договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Ф-6837-8 від 18.12.2008р.

Вказаний факт зумовлює відсутність правових підстав для звільнення та повернення відповідачем займаного приміщення та відповідно задоволення позовних вимог в цій частині.

Слід зазначити, що даної правової позиції притримується ВГСУ у справі №5015/4952/12 від 15.05.2013р. за аналогічних обставин, викладених в даній справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Оскільки судом встановлено, що обов'язок звільнення та повернення орендованого за Договором приміщення у відповідача станом на день подання позовної заяви та розгляду справи відсутній, правових підстав для стягнення з ФОП ОСОБА_1 неустойки в розмірі 65502,91 грн. немає, а тому суд в цій частині позовних вимог теж відмовляє.

З огляду на безпідставність позовних вимог, судом відхиляється заява відповідача про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 49 ГПК України у зв'язку зі відмовою в позові судовий збір покладається на позивача.

Таким чином, керуючись ст.ст. 2, 4-3, 12, 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 17.03.2016 р.

Суддя Крупник Р.В.