РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2016 р. Справа № 924/1700/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Тимошенко О.М.

судді Коломис В.В. ,

судді Крейбух О.Г.

при секретарі Саган І.О.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1

від відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позвивача Державного підприємства "Костопільське лісове господарство" на рішення господарського суду Хмельницької області від 24.12.15 р. у справі № 924/1700/15

за позовом Державне підприємство "Костопільське лісове господарство"

до Приватне підприємство "Екосистема-Поділля" м.Хмельницький

про стягнення 4010,81 грн., з яких 2200,00 грн. основний борг, 1641,20 грн. інфляційні нарахування, 169,61 грн. - 3% річних

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 24.12.2015 року у справі № 924/1700/15 (суддя Яроцький А.М.) відмовлено у позові Державного підприємства "Костопільське лісове господарство" до Приватного підприємства "Екосистема - Поділля" про стягнення 4010,81 грн., з яких 2200,00 грн. основний борг, 1641,20 грн. інфляційні нарахування, 169,61 грн. - 3% річних.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач - Державне підприємство "Костопільське лісове господарство" подало апеляційну скаргу, в якій просить останнє скасувати з підстав неправильного застосування норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що на виконання п. 2.1 договору №101 від 16.01.2013р. та протоколу до договору №101 від 16.01.2013р. державне підприємство "Костопільське лісове господарство" сплатило кошти в сумі 2200,00 грн. по рахунку №101 від 16.01.2013р. виставленому Приватним підприємством "Екосистема-Поділля", що підтверджується платіжним дорученням №6568 від 17.01.2013р. В порушення умов договору №101 від 16.01.2013р. та ст. 530 ЦК України, відповідач не надав позивачу визначених договором послуг протягом 90 календарних днів з моменту проведення оплати, тобто з 17.01.2013 року, внаслідок чого не виконав умови договору та прострочив виконання зобов'язання. Внаслідок цього, відповідач зобов'язаний сплатити нараховані позивачем інфляційні в сумі 1641,20 грн. та 3% річних в сумі 169,61 грн. в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України. Зазначає, що з метою дійсного захисту прав позивача, господарський суд Хмельницької області мав можливість застосування спеціальної норми ст. 693 Цивільного кодексу України за аналогією закону до правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем за договором №101 від 16.01.2013р.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів апелянта заперечив. Зокрема зазначив, що позиція апелянта щодо повернення коштів є необґрунтованою. Позивач встановив відповідальність за не виконання умов договору таку як, повернення попередньої оплати за договором надання послуг та нарахував на них втрати від інфляції та 3% річних. Дана відповідальність за неналежне виконання договору не передбачена ні договором від 16.01.2013 року ні чинним законодавством. Зазначає, що положеннями ст. 906 ЦК України визначено відповідальність виконавця за порушення договору про надання послуг. Зокрема, наведена норма закону передбачає, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодування виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Стверджує, що згідно п.4.1 договору за невиконання завдань по договору замовник і виконавець несуть відповідальність згідно чинного законодавства України. Норми цивільного законодавства визначають наслідки відповідальності за невиконання договору про надання послуг, тому застосування аналогії права або аналогії закону можливе лише в разі наявності прогалини у законодавстві. Вказує, що відповідальність щодо невиконання зобов'язань передбачена нормами права тому відсутня необхідність у застосуванні аналогії права чи закону.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Протоколом автоматизованої зміни складу колегії суддів від 23 лютого 2016 року на підставі розпорядження керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду від 23 лютого 2016 року у справі №924/1700/15, у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Дужича С.П. та відповідно до пункту 6.3 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду було внесено зміни до складу колегії суддів та визначено наступний її склад: головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Коломис В.В., суддя Крейбух О.Г.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду Хмельницької області від 24.12.2015 року у справі № 924/1700/15 залишити без змін виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.01.2013р. між державним підприємством "Костопільське лісове господарство" (Замовник) та приватним підприємством "Екосистема-Поділля" (Виконавець) укладено договір № 101 на проведення розробки науково - технічної документації, по визнанню нормативів утворення відходів для отримання дозволу та ліміту на розміщення та утворення небезпечних відходів на 2013р.

Відповідно до п. 1.1 замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання з надання послуг з розробки науково-технічної документації, по визначенню нормативів утворення відходів за класифікатором відходів ДК 005-96, які відносяться до жовтого та зеленого переліку відходів для отримання дозволу та ліміту на розміщення та утворення відходів на 2013р.

Згідно з п. 1.2 зміст роботи, термін виконання та її вартість погоджується Протоколом погодження договірної ціни та терміну виконання робі, який є невід'ємною частиною договору.

Пункт 2.1 договору визначає, що виконання робіт починається після перерахування 100% коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Згідно з п. 3.2 зміст і термін виконання договору підтверджується підписанням замовником акту здавання-приймання виконаних робіт.

Відповідно до п. 4.1 за невиконання завдань по договору замовник і виконавець несуть відповідальність згідно чинного законодавства України.

Пункт 6.1 визначає, що договір вступає в законну силу з моменту підпису сторонами та діє до 31.06.2013р.

Договір складений у 2-х автентичних примірниках, один з яких передається замовнику (п. 6.2 договору).

Договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

Окремо між державним підприємством "Костопільське лісове господарство" (Замовник) та приватним підприємством "Екосистема-Поділля" (Виконавець) був підписаний протокол до договору №101 від 16.01.2013р., згідно із яким сторони досягнули згоди щодо величини договірної ціни, що склала 2200,00 грн. (дві тис. двісті грн. 00 коп.). Строк виконання робіт за цим протоколом складає 90 календарних днів після перерахування коштів замовником на розрахунковий рахунок виконавця. Протокол підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

На виконання п. 2.1 договору №101 від 16.01.2013р. та протоколу до договору №101 від 16.01.2013р. державне підприємство "Костопільське лісове господарство" сплатило кошти в сумі 2200,00 грн. по рахунку №101 від 16.01.2013р. виставленому Приватним підприємством "Екосистема-Поділля", що підтверджується платіжним дорученням №6568 від 17.01.2013р.

Відповідач умов договору на проведення розробки науково - технічної документації по визнанню нормативів утворення відходів для отримання дозволу та ліміту на розміщення та утворення небезпечних відходів на 2013р. не виконав.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору №101 від 16.01.2013р., позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з останнього 4010,81 грн., з яких 2200,00 грн. основний борг, та нараховані згідно ст. 625 Цивільного кодексу України 1641,20 грн. інфляційні втрати, 169,61 грн. - 3% річних.

Місцевий господарський суд за результатами розгляду даного спору дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

16.01.2013р. між державним підприємством "Костопільське лісове господарство" (Замовник) та приватним підприємством "Екосистема-Поділля" (Виконавець) був укладений договір № 101 на проведення розробки науково - технічної документації, по визнанню нормативів утворення відходів для отримання дозволу та ліміту на розміщення та утворення небезпечних відходів на 2013р.

Судом першої інстанції вірно вказано, що правовідносини, які виникли між сторонами характеризуються ознаками договору про надання послуг, на який розповсюджуються норми глави 63 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 903 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На виконання умов п. 2.1 договору №101 від 16.01.2013р. та протоколу до договору №101 від 16.01.2015р. державне підприємство "Костопільське лісове господарство" сплатило кошти в сумі 2200,00 грн. по рахунку №101 від 16.01.2013р. виставленому Приватним підприємством "Екосистема-Поділля", що підтверджується платіжним дорученням №6568 від 17.01.2013р.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строк виконання робіт згідно протоколу до договору №101 від 16.01.2013р. складає 90 календарних днів після перерахування коштів замовником на розрахунковий рахунок виконавця.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Приписами ст.629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно з п. 3.2 договору зміст і термін виконання договору підтверджується підписанням замовником акту здавання-приймання виконаних робіт.

Матеріалами справи стверджується відсутність підписаного замовником акту здавання-приймання виконаних робіт.

Невиконання зобовязання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобовязання.

Частиною 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно п. 4.1 за невиконання завдань по договору замовник і виконавець несуть відповідальність згідно чинного законодавства України.

Іншої відповідальності, в тому числі повернення суми попередньої оплати, умовами договору №101 від 16.01.2013р. не передбачено.

Положеннями ст. 906 ЦК України визначено відповідальність виконавця за порушення договору про надання послуг. Зокрема наведена норма закону передбачає, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

Проте позивач в позовній заяві визначаючи предмет позову в сумі 4010,81 грн., зазначає, що він складається з 2200,00 грн. основного боргу - суми попередньої оплати за ненадання послуг (а не збитків в розумінні ст. 906 ЦК України) та 1641,20 грн. інфляційних нарахувань, 169,61 грн. - 3% річних, які нараховані на суму основного боргу.

Зважаючи на вказане, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 2200,00 грн. попередньої оплати за ненадання послуг є неправомірною, тобто не відповідає встановленій для даних правовідносин відповідальності, а тому не може бути задоволена.

Оскільки вимога позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості у сумі 2200,00 грн., не підлягає задоволенню, місцевий господарський суд правомірно відмовив у вимогах щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 169,61 грн. та інфляційні нарахування в сумі 1641,20 грн., як похідних від основної вимоги.

Посилання апелянта на можливість застосування в даному випадку приписів ч. 1 ст. 8 ЦК України, відповідно до яких якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону), колегією суддів відхиляються з наступних підстав.

Застосування аналогії права або аналогії закону можливе лише за наявності прогалин у законодавстві, яке регулює певні цивільні правовідносини. Договірні відносини про надання послуг врегульовані главою 63 Цивільного кодексу України, які в свою чергу визначають наслідки невиконання зобов'язаною стороною договору про надання послуг (ст. 906). За наведених обставин відсутні підстави для застосування аналогії закону.

Посилання місцевого господарського суду на відсутність доказів розірвання договору не впливає на результат вирішення позову, оскільки згідно ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Також ст. 906 ЦК України не ставить в залежність наслідки невиконання договору від моменту його розірвання.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Хмельницької області від 24.12.2015 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає. Зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Костопільське лісове господарство" від 11.01.2015р. №39 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Хмельницької області від 24.12.2015 року у справі № 924/1700/15 залишити без змін.

3. Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Крейбух О.Г.