донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

14.03.2016 справа №905/1364/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін від позивача від відповідача не з'явився; не з'явився;
розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська", м. Родинське, Донецька область
на рішення господарського судуДонецької області
від11.12.2015 р. (підписано 11.12.2015 р.)
у справі№ 905/1364/15 (головуючий суддя Ніколаєва Л.В., судді Сажнева М.В., Шилова О.М.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Донвуглекон", м. Красноармійськ, Донецька область
до Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська", м. Родинське, Донецька область
простягнення 56 461 500,00 грн.
В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Донвуглекон", м. Красноармійськ, Донецька область (Позивач) із позовом до Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська", м. Родинське, Донецька область (Відповідач) про зобов'язання відповідача повернути частину безпідставно набутого за період грудень 2009р. листопад 2011р. коксівного вугільного концентрату у кількості 37 336,60 т на загальну суму 36 546 060,79 грн.

Позивачем у суді першої інстанції в порядку ст. 22 ГПК України було змінено предмет позову та збільшено розмір позовних вимог, остаточно позивач просив стягнути вартість безпідставно набутого майна в розмірі 56 461 500,00грн. Зазначені вимоги розглянуті господарським судом.

Рішенням господарського суду Донецької області від 11.12.2015 р. позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального і процесуального права України та при неповному з'ясуванні судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не були враховані якісні показники спірного товару, не досліджено розрахунку суми позовних вимог, а також невірно застосовані норми ст. 216 ЦК України.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але через канцелярію суду надав клопотання про продовження строку розгляду справи та відкладення розгляду справи, у задоволенні якого судовою колегією було відмовлено через необґрунтованість.

За таких підстав судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників сторін, які не скористалися правом участі в судовому засіданні, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.02.2002р. між сторонами був укладений договір купівлі-продажу № 115/02 (далі Договір), за умовами якого позивач передає у власність, а відповідач приймає та оплачує вугільну продукцію марки "Ж" і "Г", надалі іменовану "товар" згідно додатків до даного Договору, які є невідємною його частиною. (п. 1.1. Договору в редакції Додаткової угоди № 10 від 01.07.2010р.).

На виконання умов Договору за період вересень 2009р. листопад 2011р. позивач поставив, а відповідач прийняв вугільний коксівний концентрат марки "Ж" і "Г" на загальну суму 49 549 013,83 грн., що підтверджується актами прийому-передачі: за вересень 2009р. на суму 4 488 507,43 грн., за жовтень 2009р. на суму 4 587 957,38 грн., за листопад 2009р. на суму 3 578 059 грн., за грудень 2009р. на суму 1 200 709,39 грн., за квітень 2010р. на суму 3 208 198,46 грн., за травень 2010р. на суму 5 369 007,90 грн., за червень 2010р. на суму 5 232 553,92грн., за липень 2010р. на суму 888 444,04 грн., за квітень 2011р. на суму 633 397,15грн., за травень 2011р. на загальну суму 4 010 426,94грн. (акти прийому-передачі за 2-15 травня 2011р. на суму 1 983 269,32грн, за 16-31 травня 2011р. на суму 2 027 157,62грн.), за червень 2011р. на суму 2 648 932,14 грн., за липень 2011р. на загальну суму 1 483 927,70 грн. (акти прийому передачі за 14-19 липня 2011р. на суму 498 751,43грн., за 21-24 липня 2011р. на суму 396 853,78грн., за 27-31 липня 2011р. на суму 588 322,49грн.), за серпень 2011р. на суму 3 408 717,19грн., за вересень 2011р. на суму 4 804 786,42 грн., за жовтень 2011р. на суму 3 894 754,51 грн., за листопад 2011р. на суму 74 634,26грн. Вказані акти підписані сторонами та засвідчені печатками.

За поставлений товар відповідач розрахувався частково на суму 8 870 175,24грн., що підтверджується виписками з банківського рахунку, належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи.

Також, зобовязання з оплати товару частково були припинені шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 4 132 777,80 грн., що підтверджується угодами про погашення зустрічних однорідних вимог від 31.03.2011р., від 30.06.2011р., від 31.07.2011р., від 30.11.2011р., від 31.12.2011р., від 30.06.2012р., належним чином засвідчені копії яких містяться у матеріалах справи (а.с. 66-71).

Відповідач свої зобовязання за договором в повному обсязі не виконав, внаслідок чого перед позивачем утворилась спірна сума в розмірі 36 546 060,79грн., доказів оплати якої суду не надано.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15.05.2013р. у справі № 5006/24/147пд/2012, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 23.09.2013р. визнано недійсним спірний Договір купівлі-продажу № 115/02 від 13.02.2002р.

Вказані обставини і зумовили звернення позивача до суду з позовом про зобовязання відповідача повернути частину набутого коксівного вугільного концентрату, який поставлений відповідачу, не оплачений останнім та підстава отримання якого відпала.

В процесі розгляду справи позивач звернувся до відповідача з вимогою № 06/8 від 25.08.2015р., якою просив повернути частину поставленого товару у термін до 10.09.2015р. або, в разі відсутності можливості повернення відшкодувати його вартість.

Листом № 01/10-950 від 26.08.2015р. відповідач повідомив позивача про неможливість провести повернення спірного товару в натурі (а.с. 109).

Через підтвердження відповідачем факту неможливості повернути спірний товар в натурі позивач звернувся до суду із заявою про зміну предмету позову, просив суд стягнути з відповідача вартість набутого майна в розмірі 36 546 060,79 грн. (а.с. 128).

Також 17.11.2015р. позивач звернувся до суду з заявою про збільшення суми позовних вимог до 56 461 500,00 грн., обґрунтовуючи вказані вимоги довідками Донецької ТТП від 30.10.2015р. № 406/Э-129-05.12-16-5, № 405/Э-128-05.12-16-5, згідно яких, станом на час розгляду справи ціна за 1 т вугільного коксівного концентрату марки "Ж" становить у межах від 1 500,00 грн. до 2 200,00 грн., а ціна за 1 т вугільного коксівного концентрату марки "Г" у межах від 1 200,00 грн. до 2 100,00 грн. (а.с. 185-186, 190).

З наявного в матеріалах справи розрахунку позовних вимог (з урахуванням заяви про збільшення), вбачається, що при розрахунку позивач виходив з розміру мінімальної ціни за 1 т (за 1 т вугільного коксівного концентрату марки "Ж" 1 500,00 грн., за 1 т вугільного коксівного концентрату марки "Г" 1 200,00 грн.), з урахуванням того, що кількість вугільного коксівного концентрату, яка поставлена відповідачу та залишилась неоплаченою останнім, становить 37 919,60 т (вугільний коксівний концентрат марки "Г" 1393 т, марки "Ж" 36526,60 т), загальна її вартість становить 56 461 500,00 грн. (1 200,00 грн.*1393т + 1 500,00 грн.*36526,60 т) (а.с. 191).

Жодних заперечень щодо кількості спірного вугільного коксівного концентрату (37 919,60 т) відповідачем до суду не надано.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що правовідносини між сторонами відносяться до правовідносин, які регулюються нормами ст.ст. 215, 216 Цивільного кодексу України та ст.ст. 207, 208 Господарського кодексу України, якими встановлені загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

З огляду на вищевикладене, перевіривши розрахунок позовних вимог, враховуючи, що позивач просив стягнути лише частину вартості коксівного концентрату у кількості 37 919,6 т, яка була поставлена позивачем та залишилась неоплаченою відповідачем, з огляду на ціни, визначені у Довідках Донецької ТПП на момент розгляду справи у суді, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо застосування до спірних правовідносин наслідків недійсності правочину в розумінні ст. 216 ЦК України та стягнення з відповідача на користь позивача вартості коксівного вугільного концентрату у кількості 37 919,6т в сумі 56 461 500,00 грн.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Доводи відповідача щодо невірного застосування судом першої інстанції норм ст. 216 ЦК України та не дослідження ним обставин щодо можливості повернути спірний товар у натурі судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки спростовуються наявним в матеріалах справи листом відповідача від 09.09.2015р. № 01/11-1069, яким останній підтвердив відсутність такої можливості (а.с. 109).

Доводи відповідача щодо зміни керівництва підприємства останнього та наявності на даний час можливості повернути спірний товар в натурі, судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки лист від 09.09.2015р. № 01/11-1069 був підписаний діючим на момент подання його до суду керівником підприємства відповідача, доказів відсутності у керівника повноважень на підписання цього листа або його необґрунтованості відповідачем не надано, матеріали справи не містять.

За таких підстав висновок суду першої інстанції про стягнення спірної суми в розмірі 56 461 500,00 грн. є вірним.

Будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судовою колегією не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 11.12.2015 року у справі № 905/1364/15 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська", м. Родинське, Донецька область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області 11.12.2015 року у справі № 905/1364/15 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді К.І. Бойченко

ОСОБА_3

Надр. 5 прим

1 позивачу

2 відповідачу

3 до справи

4 ДАГС

5 ГС