ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.03.16р. Справа № 904/10162/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАГІСТРАЛЬ-ГАЗ", 50027 , Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг , пл. Горького, 10.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "СТРОЙ-ІНВЕСТ", 53200, м. Нікополь, вул. В.Усова,36.

про стягнення 492066,90 грн.

Суддя Панна С.П.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю б/н від 14.10.2015 року

Від відповідача ОСОБА_2 представник за довіреністю б/н від 21.12.2015 року

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МАГІСТРАЛЬ-ГАЗ", звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "СТРОЙ-ІНВЕСТ", в якому просить господарський суд стягнути з Відповідача на свою користь суму заборгованість за договором субпідряду № 36 від 15 травня 2013 року у розмірі 291 272,66 грн., інфляційні нарахування у розмірі 186414,50 грн., неустойку у розмірі 198 679,87 грн. три відсотки річних у розмірі 19846,44 грн. витрати пов'язані з проведенням судового засідання, підготовкою правових документів у розмірі 5000 грн. та витрати на оплату судового збору у розмірі 7 380,99грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору субпідряду від 15.05.2013 року за № 36 в частині повної оплати за надані роботи.

Згідно розпорядження від 09.02.2016 року № 102 було призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи № 904/10162/15 судді Кеся Н.Б., у зв'язку з находженням судді на лікарняному.

Ухвалою суду від 12.02.2016 року справа № 904/10162/15 була прийнята до провадження суддею Панна С.П., а розгляд справи призначено на 01.03.2016 року.

Листом від 01.03.2016 року сторін було повідомлено, що в зв'язку з перебуванням судді Панни С.П. на лікарняному з 26.02.2016 року, судове засідання по справі № 904/10162/15 призначене на 01.03.2016 року об 10:30 год. не відбудеться. Наступне судове засідання призначено на 10.03.2016 року об 14:30 год. (а.с.93)

Відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с.77-79), яким проти позову заперечив, посилаючись на те, що позивачем не надано суду ані правового обґрунтування, ані розрахунку зазначених вище сум, оскільки суми вказані в розрахунках не співпадають з сумами вказаними у позові. Заперечуючи на позов відповідач зазначив, що оскільки, позивачем було виконано роботи на суму 291 272,66 грн., а 10.06.2013 року відповідачем було сплачено суму в розмірі 87500,00 грн., то сума боргу за спірним договором є іншою, ніж заявлено позивачем до стягнення. Щодо стягнення неустойки відповідач заперечив, з тих підстав, що умовами договору субпідряду № 36 від 15 травня 2013 року не передбачено сплату пені за прострочення виконання грошових зобов'язань, а відповідно і розмір пені сторонами не узгоджувався. Також, відповідач заперечив проти вимоги позивача про стягнення витрат пов'язаних з проведенням судового засідання, підготовкою правових документів.

10.03.2016 року позивач подав уточнену позовну заяву, якою просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованість за договором субпідряду № 36 від 15 травня 2013 року у розмірі 203 773,66 грн., інфляційні нарахування у розмірі 139 584,27 грн., неустойку у розмірі 13 538,32 грн. три відсотки річних у розмірі 15 626, 29 грн., витрати пов'язані з проведенням судового засідання, підготовкою правових документів у розмірі 5000 грн. та витрати на оплату судового збору у розмірі 7 380,99грн.

Відповідно до ст. 85 Господарського кодексу України, за згодою представників сторін, у справі оголошується вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.05.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо комерційна фірма "Строй - Інвест" (підрядник) та Приватним підприємством "Азов-Строй" (субпідрядник) укладено договір субпідряду №36, відповідно до умов якого підрядник доручає, а також зобов'язується прийняти та оплатити, а субпідрядник зобов'язується виконати на свій ризик роботи з реконструкції елементів благоустрою комунального дошкільного навчального закладу (ясла-садка) №39 "Перлинка" по вул. В. Усова, 36-а в м. Нікополь Дніпропетровської області (а.с.17-21).

Відповідно до п. 5.3. договору, здача-прийом робіт здійснюється сторонами за актом виконаних робіт (КБ-2в, КБ-3) протягом 5 робочих днів з моменту повідомлення субпідрядником про готовність предмету договору до прийому, але не пізніше кінцевої дати виконання робіт.

Підрядник зобов'язаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати виконані роботи на підставі наданого субпідрядником рахунку та акту прийому-передачі виконаних робіт (п. 6.1.1. договору).

Пунктом 4.1. договору сторони погодили, що розрахунки за цим договором проводяться шляхом перерахування коштів підрядником на розрахунковий рахунок субпідрядника після пред'явлення останнім рахунка на оплату виконаних робіт (далі-рахунок) та акта виконаних робіт протягом 30 робочих днів. Оплата за виконані роботи проводиться по факту виконання робіт згідно рахунку після підписання відповідного акту.

На виконання умов укладеного договору, Приватне підприємство "Азов-Строй" виконало будівельні роботи з реконструкції елементів благоустрою комунального дошкільного навчального закладу (ясла-садка) №39 "Перлинка" по вул. В. Усова, 36-а в м. Нікополь Дніпропетровської області, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо комерційна фірма "Строй - Інвест" прийняло вищевказані роботи, про що 29.05.2013 року між сторонами було підписано та скріплено печатками сторін акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 291 272,66 грн. (а.с.22-25).

Відповідно до підписаної між сторонами Довідки про вартість виконаних будівельних робіт /та витрат/ за травень 2013 року, загальна вартість будівельних робіт виконаних субпідрядником становить 291 272,66 грн. (а.с.28).

В порушення своїх зобов'язань за договором, Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо комерційна фірма "Строй - Інвест" (відповідач) за прийняті роботи розрахувався частково на суму 87 500 грн. 00 коп., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №36 від 10.06.2013 року (а.с.80) та картою по рахунку відповідача за період з 01.01.2013 року по 01.03.2014 року (а.с.34).

Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо комерційна фірма "Строй-Інвест" перед Приватним підприємством "Азов-Строй" за договором субпідряду №36 від 15.05.2013 року складає 203772,66 грн.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до умов договору, строк оплати виконаних робіт є таким, що настав.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від відповідача не надійшло.

18.09.2014 року між Приватним підприємством "Азов-Строй" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАГІСТРАЛЬ-ГАЗ" (новий кредитор) було укладено договір відступлення права вимоги (а.с.14).

Відповідно до пункту 1.1 договору відступлення, первісний кредитор передає належне йому право вимоги згідно з Договором № 36 від 15 травня 2013 року на виконання робіт з реконструкції елементів благоустрою комунального дошкільного навчального закладу (ясла-садка) №39 "Перлинка" по вул. В. Усова, 36-а в м. Нікополь Дніпропетровської області (далі - основний договір), який укладений між ПП «АЗОВ-СТРОЙ» та ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Строй - Інвест", на загальну суму: 291 272,66 грн. Новий кредитор купує та приймає право вимоги, що належить первісному кредитору за основними договорами. Ціна договору з купівлі права вимоги визначається окремо додатковими угодами до договору.

Пунктом 2.2.2 договору відступлення встановлено, що новий кредитор зобов'язаний не пізніше 30 робочих днів після підписання цього договору, сповістити боржника про укладення договору з додаванням доказів переходу прав.

Листом № 7 від 27.08.2015 року позивач повідомив відповідача про зміну кредитора в зобов'язанні та направив відповідачу копію договору відступлення права вимоги від 18.09.2014 року, акт здачі-приймання документів від 18.09.2014 року, договір субпідряду №36 від 15.05.2013 року, договірну ціну від 16.04.2013 року, довідку про вартість виконаних робіт/ і витрати за травень 2013 року та акт приймання виконаних будівельних робіт від 29.05.2013 року (а.с.29).

28.09.2015 року позивач направив на адресу відповідача претензію №8 від 28.09.2015 року, якою просив відповідача добровільно виконати зобов'язання з оплати робіт за договором субпідряду №36 від 15.05.2013 року (а.с.30).

Частиною 1 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання з оплати виконаних робіт належним чином не виконав, сума боргу за договором субпідряду №36 від 15.05.2013 року становить 203 772,66 грн., яка підтверджена належними доказами, доведена матеріалами справи та підлягає до стягнення з відповідача.

Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних у розмірі 15626 грн. 29коп. та інфляційних втрат в розмірі 139 584 грн. 27 коп., суд зазначає наступне.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобовязань на вимогу кредитора, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тому підставою відповідальності за грошовим зобов'язанням є сам факт порушення зобов'язання, який полягає в неповерненні відповідних грошових коштів у строк, і цей факт є вирішальним для застосування такої відповідальності.

За своїми ознаками три відсотки річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов'язання, і за своєю правовою природою вони є самостійним способом захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов'язань.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Відповідно до п. 3.2. Постанови Пленуму ВГСУ Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань №14 від 17.12.2013 року, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань, позивач нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 15 626,29 грн. за період з 11.07.2013 року по 01.03.2016 року та інфляційні втрати у розмірі 139 584,27 грн. за період з липня 2013 року по лютий 2016 року, розрахунки додаються (а.с.99-100).

Розрахунки 3% річних та інфляційних втрат перевірені судом, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 15626,29 грн. та інфляційних втрат у розмірі 139 584,27 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 13 538 грн. 32 коп., судом встановлено наступне.

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до положень ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" (надалі Закон) встановлено, що його норми регулюють договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань.

Відповідно до ст. 1 Закону платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону).

Отже, Законом передбачено обовязкове встановлення у договорі розміру штрафних санкцій за невиконання зобовязань.

Відповідно п. 7.1. договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством.

Посилаючись на п. 7.1. договору, позивач нарахував відповідачу неустойку у розмірі 13538,32 грн. за період з 11.07.2013 року по 11.01.2014 року.

Сторонами у спірному договорі розмір санкцій, зокрема неустойки, що підлягає стягненню у разі порушення грошового зобовязання підрядником не визначено.

За викладених обставин, позовні вимоги про стягнення неустойки у розмірі 13538,32 грн. задоволенню не підлягають.

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо витрат позивача пов'язаних з проведенням судового засідання, підготовкою правових документів у розмірі 5 000 грн. 00 коп., суд зазначає наступне.

Статтею 44 ГПК України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. В контексті цієї норми судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Пунктом 6.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 6-рп/2013 у справі № 1-4/2013.

Крім того, відповідно до ст. 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності).

Повноваження сторони або третьої особи від імені юридичної особи може здійснювати її відособлений підрозділ, якщо таке право йому надано установчими або іншими документами.

Громадяни можуть вести свої справи в господарському суді особисто або через представників, повноваження яких підтверджуються нотаріально посвідченою довіреністю.

Довіреність громадянина, який є суб'єктом права на безоплатну вторинну правову допомогу, за зверненням якого прийнято рішення про надання такої допомоги, може бути посвідчена посадовою особою органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватися ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордеру обов'язково додається витяг з договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору.

Тобто, вказана норма не обмежує юридичних осіб у виборі осіб, котрі будуть здійснювати їх представництво в господарському суді.

Як встановлено судом, на підтвердження витрат пов'язаних з проведенням судового засідання, підготовкою правових документів в сумі 5 000 грн. 00 коп. позивачем до матеріалів справи надані копія договору про надання правової допомоги від 12.10.2015 року № 1, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "МАГІСТРАЛЬ-ГАЗ" (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Санкоін Інвест" (виконавець); додаткова угода №1 від 12.10.2015 року до договору про надання правової допомоги від 12.10.2015 року № 1, доручення №1 на підставі договору про надання правової допомоги від 12.10.2015 року № 1, рахунок на оплату №13 від 12.10.2015 року, копія платіжного доручення № 285 від 13.10.2015р. (а.с.45-52).

Водночас, позивачем до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження того, що правова допомога надавалась адвокатом, у звязку із чим, за вказаних вище норм чинного законодавства, у господарського суду відсутні правові підстави для покладання на відповідача витрат позивача на витрат пов'язаних з проведенням судового засідання, підготовкою правових документів в розмірі 5 000 грн. 00 коп., надану останньому Товариством з обмеженою відповідальністю "Санкоін Інвест".

При зверненні з позовною заявою про стягнення 492 066,90 грн., позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 7380,99 грн.

Уточненою позовною заявою від 01.03.2016 року позивачем зменшено розмір позовних вимог з 492 066,90 грн. до 372 521,54 грн., згідно з якою судовий збір підлягав до сплати у розмірі 5587,82 грн.

Тобто, позивачем було зайво сплачено 1793,17 грн. судового збору (7 380,99 грн. - 5587,82 грн. = 1793,17 грн.).

Таким чином, оскільки позивачем під час судового розгляду справи зменшено розмір позовних вимог, за приписами п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір, сплачена ним сума судового збору у розмірі 1793,17 грн. підлягає поверненню позивачу за ухвалою суду, у разі подання відповідного клопотання, клопотання від позивача не надійшло.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "СТРОЙ-ІНВЕСТ" (53200, м. Нікополь, вул. В.Усова, 36, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАГІСТРАЛЬ-ГАЗ" (50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пл. Горького, 10, ) заборгованість за договором субпідряду № 36 від 15 травня 2013 року у розмірі 203 773 (двісті три тисячі сімсот сімдесят три) грн. 66 коп., інфляційні нарахування у розмірі 139 584 (сто тридцять дев'ять тисяч п'ятсот вісімдесят чотири) грн. 27 коп., три відсотки річних у розмірі 15 626 (п'ятнадцять тисяч шістсот двадцять шість) грн. 29 коп., та витрати на оплату судового збору у розмірі 5384 (п'ять тисяч триста вісімдесят чотири) грн. 76 коп., про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 15.03.2016 року

Суддя ОСОБА_3