РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2016Справа №910/2091/16
За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ"

до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НОВА"

про стягнення 1 947,23 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача - Шагін О.В.(дов. від 04.01.2016)

Від відповідача: не з"явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості, у зв"язку з неналежним виконанням умов договору добровільного страхування ризиків, пов"язаних із експлуатацією транспортного засобу № 19386 від 20.08.2014 у розмірі 1 947,23 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 11.02.2016 порушено провадження у справі №910/2091/16 та призначено до розгляду на 25.02.2016.

Представник відповідача в судове засідання 25.02.2016 не з'явився, витребувані судом докази не подав, але через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи. Суд задовольнив дане клопотання.

В судове засідання 25.02.2016 прибули представники позивача та дали пояснення по справі.

Розгляд справи відкладено на 10.03.2016.

Представник позивача з'явився в судове засідання 10.03.2016, надав пояснення по суті справи, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 10.03.2016 вдруге не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Місцезнаходження відповідача за адресою, на яку було відправлено ухвали суду, адреса підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Ухвала суду від 11.02.2016 отримана відповідачем 16.02.2016, що підтверджується відміткою на звороті ухвали та повідомленням про вручення поштового відправлення № 02 0(в матеріалах справи).

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судовому засіданні складено протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши думку представника позивача, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

20.08.2014 між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "НОВА" (страховик, відповідач) та товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" (страхувальник, позивач) був укладений договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземного транспортного засобу №19386 (далі - договір), предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користування і розпорядженням застрахованими транспортним засобом та додатковими обладнаннями до них; відшкодуванням страхувальником та/або експлуатантом заподіяної ним шкоди життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок експлуатації застрахованого транспортного засобу; життям, здоров'ям і працездатністю застрахованих осіб (п. 2.1, розділ 2).

Відповідно до пункту 1 розділу 1 договору сума загального страхового платежу становить 18064,93 грн.

Згідно із пунктом 2 розділу 1 договору, строк сплати страхового платежу до 29.09.2014, період дії договору в частині зобов'язань страховика (з 00-00 до 24-00) з 11.09.2014 до 10.09.2015.

Відповідно до п. 13.1 договору період дії договору - будь-який із зазначених у розділі 1 договору проміжків часу, протягом якого страховик несе зобов'язання за договором, за умови отримання страховиком (на розрахунковий рахунок ТОВ "Грас Савуа Україна") від страхувальника сум страхових платежів у терміни, зазначені у розділі 1 договору.

TOB «Грас Савуа Україна» на основі пунктів 3.2 та 3.3 «Договору доручення» №9/01.08.12 від 01.08.2012 зобов'язаний протягом (одного) робочого дня з дати отримання страхової премії перерахувати її на розрахунковий рахунок Страховика.

Днем виконання зобов'язань Страхувальника по сплаті страхової премії вважається день надходження платежу в повному обсязі на поточний рахунок чи в касу ТОВ «Грас Савуа Україна».

Як свідчать матеріали справи, на підставі виставленого ТОВ «Грас Савуа Україна» рахунку-фактури №1802 від 01.09.2014, платіжним дорученням №15749 від 16 вересня 2014 здійснив оплату страхового платежу по даному договору.

Додатковою угодою №1 від 01.11.2014 до Договору Сторони дійшли згоди збільшити страховий платіж на суму 6619,01 грн. яка повинна бути сплачена до 30.11.2014.

Даний страховий платіж в сумі 6619,01 грн. було зараховано на підставі підписаної між позивачем та відповідачем Угоди№3 про проведення заліку взаємних однорідних вимог від 26.11.2014 (надалі - Угода про взаємозалік) копія в матеріалах справи)).

Згідно умов Угоди про взаємозалік відповідач мав заборгованість перед позивачем по виплаті страхового відшкодування, а позивач зобов'язаний був сплатити відповідачу страхові платежі, тобто частину страхового платежу в сумі 6619,01 грн. було сплачено шляхом взаємозаліку.

Додатковою угодою №2 від 24.02.2015 до Договору Сторони дійшли згоди збільшити страховий платіж на суму 5640,85 грн. яка повинна бути сплачена до 27.03.2015.

Даний страховий платіж в сумі 5640,85 грн. було зараховано на підставі підписаної між позивачем та відповідачем Угоди№6 про проведення заліку взаємних однорідних вимог від 26.03.2015.

Згідно умов Угоди про взаємозалік відповідач мав заборгованість перед позивачем по виплаті страхового відшкодування, а позивач зобов'язаний був сплатити відповідачу страхові платежі, тобто частину страхового платежу в сумі 5640,85 грн. було сплачено шляхом взаємозаліку.

Пунктом 12.4. договору, сторони визначили, що дію договору може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика.

Згідно з п. 12.4.1. договору, у разі дострокового припинення дії договору на вимогу страхувальника, страховик повертає йому 65 % суми страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії договору, з вирахуванням фактичних виплат за цим договором.

Відповідно до п. 12.5. договору було передбачено, що про намір достроково припинити дію договору будь-яка сторона зобов'язана письмово повідомити іншу не пізніше ніж за 30 робочих днів до дати припинення, якщо сторони не дійшли згоди про інше.

З огляду на положення п. 12.5. договору, позивач направив відповідачу 26.06.2015 лист (вих. №1931/06 від 25.06.2015) про припинення дії договору, який останній отримав 01.07.2015, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №365. Вказаним листом позивач, також, просив відповідача повернути суми страхового платежу, сплаченого за період, що залишився з дати такого припинення до закінчення дії договору.

Враховуючи п. 12.5. договору, дія даного договору припинена через 30 робочих днів - 12.08.2015.

Оскільки вимога позивача були залишена відповідачем без задоволення, ТОВ "ОТП ЛІЗИНГ" звернулося до суду з даним позовом про стягнення з ПрАТ "Страхова компанія "НОВА" суми страхового платежу у розмірі 1865,88 грн.

Позивачем, також, заявлено про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 27,60 грн. та інфляційних втрат у розмірі 53,75 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За приписами ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Приписами статті 28 Закону України "Про страхування" визначено, що дію договору страхування може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика, якщо це передбачено умовами договору страхування.

Про намір достроково припинити дію договору страхування будь-яка сторона зобов'язана повідомити іншу не пізніш як за 30 календарних днів до дати припинення дії договору страхування, якщо інше ним не передбачено.

У разі дострокового припинення дії договору страхування, крім договору страхування життя, за вимогою страхувальника страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з відрахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором страхування (ч. 2, 3, 4 вказаного Закону).

Також, частиною 4 статті 997 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо страхувальник відмовився від договору страхування (крім договору страхування життя), страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення строку договору, з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, та фактично здійснених страховиком страхових виплат.

Як встановлено судом, положеннями пункту 12.4. договору сторони погодили, що дію договору може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика. При цьому, у разі дострокового припинення дії договору на вимогу страхувальника, страховик повертає йому 65% суми страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії договору.

Про намір достроково припинити дію договору будь-яка сторона зобов'язана письмово повідомити іншу не пізніш як за 30 робочих днів до дати дострокового припинення дії договору (п. 12.5).

Оскільки, лист вих. №1931/06 від 25.06.2015 про припинення дії договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземного транспортного засобу №19386 від 20.08.2014 отриманий відповідачем 01.07.2015, то зазначений правочин припинив свою дію з 12.08.2015, а у приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НОВА" виникло зобов'язання з повернення страхового платежу.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії договору (з 13.08.2015 по 10.09.2015), суд дійшов висновку про його обґрунтованість та відповідність фактичним обставинам справи, умовам договору і нормам чинного законодавства.

Враховуючи вищевстановлені судом обставини, з огляду на наведені положення законодавства та умови договору, оскільки, відповідач обставини, які вкладені у позові, не спростував та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми страхового платежу є обґрунтованими, у зв'язку із чим, підлягають задоволенню повністю у розмірі 1865,88 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення 3% річних в сумі 27,60 грн. та інфляційних втрат в сумі 53,75 грн., суд зазначає наступне.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору (п. 1.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Пунктом 5.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз'яснено, обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Враховуючи те, що у даному випадку обов'язок відповідача з повернення страхових платежів виник у зв'язку з розірванням договору, а не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, відсутні правові підстави для стягнення 3% річних та інфляційних втрат, у зв'язку із чим, підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат відсутні.

Отже, враховуючи вищевикладене, обставини справи, з огляду на часткову обґрунтованість позову, суд задовольняє позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НОВА" частково у розмірі 1947,23 грн.

Відповідно до ст. ст. 33, 43, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача стягуються понесені позивачем витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись Цивільним Кодексом України, ст.ст. 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НОВА" (02660, м. Київ, вул. М.Раскової, буд. 11, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43, ) суму основного боргу у розмірі 1865 (одна тисяча вісімсот шістдесят п'ять) грн. 88 коп. та суму судового збору у розмірі - 1320(одна тисяча триста двадцять) грн. 40 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата підписання повного тексту рішення - 16.03.2016