ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2016 року Справа № 904/5430/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сизько І.А. (доповідач),

суддів: Орєшкіної Е.В., Широбокової Л.П.,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: Чумак С.О, довіреність №1879-К-Н-О від 29.04.2015р.;

від відповідача: Залозний В.В., довіреність №3 від 17.11.2015р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фермерського господарства "РІО - С" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2015р. по справі №904/5430/15

за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК", м. Дніпропетровськ

до фермерського господарства "РІО - С", с. Новий Шлях, Дніпропетровська область

про стягнення 25 037, 39 грн. заборгованості

ВСТАНОВИВ:

В червні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК") звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до фермерського господарства "РІО - С" (далі ФГ "РІО - С") про стягнення 15 000, 00 грн. заборгованості за кредитом, 4 970, 33 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3 565, 57 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 1 501, 49 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом та 1 827, 00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2015р. по справі №904/5430/15 (суддя Мартинюк С.В.) позов задоволено.

Рішення господарського суду мотивоване посиланням на порушення відповідачем договірних зобов'язань в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, сплати комісії банку та пені відповідно до умов договору банківського обслуговування №б/н від 26.09.2012р.

Не погодившись з рішенням суду, ФГ "РІО - С" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2015р. по справі №904/5430/15 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" відмовити.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що ФГ "РІО - С" у заяві про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки зазначено код економічної діяльності 01.25 (вирощування фруктів, ягід, горіхів, культур для виробництва напоїв і прянощів), який є основним видом економічної діяльності підприємства, відповідає секції "А" класифікатора видів економічної діяльності України, що підтверджено документарно; відповідно п. 3.2.1.4.1.6 "Умов та правил надання банківських послуг" кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними починаючи з 271-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню; позивач безпідставно застосував ставку 36% з 01.07.2014р. по 07.01.2015р. та ставку 56% з 08.01.2015р.; відсутні підстави для нарахування пені; ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" не надано докази направлення претензії відповідачу та докази її отримання відповідачем; акти звірки взаєморозрахунків не підписані ФГ "РІО - С".

В відзиві на апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2015р. по справі №904/5430/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

26.09.2012р. ФГ "РІО - С" (клієнт) в особі голови господарства ОСОБА_3 було підписано заяву, адресовану ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (банк), про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки (а.с.32).

Згідно із заявою відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг", Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування №б/н від 26.09.2012р., відповідно до якого відповідачу було визначено кредитний ліміт на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт - банк, Інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг".

Банком було встановлено для ФГ "РІО - С" кредитний ліміт у розмірі 1 000, 00 грн. з 27.09.2012р., у розмірі 6 000, 00 грн. з 12.11.2012р., у розмірі 7 500, 00 грн. з 04.02.2013р., у розмірі 9 500, 00 грн. з 04.03.2013р.. у розмірі 13 000, 00 грн. з 19.06.2013р., у розмірі 17 000, 00 грн. з 23.12.2013р., у розмірі 17 000, 00 грн. з 01.03.2014р., у розмірі 17 000, 00 грн. з 11.03.2014р., що випливає з довідки банку від 04.06.2015р. №08.7.0.0.0/57 (а.с.48).

На виконання умов договору відповідач отримав від позивача на його поточний рахунок НОМЕР_1 кредитні кошти відповідно до вказаних вище лімітів.

Відповідно п. 3.18.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, (в редакції, чинній на момент укладення договору), які є невід'ємною частиною укладеного між сторонами договору від 26.09.2012р., кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банка та клієнта.

Кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди (п. 3.18.1.3 Умов та правил надання банківських послуг в редакції, чинній на момент укладення договору).

За пунктами 3.18.2.2.2, 3.18.2.2.3 та 3.18.2.2.5 Умов та правил надання банківських послуг (в редакції, чинній на момент укладення договору) ФГ "РІО - С" зобов'язалося сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом, проводити погашення кредиту, отриманого в межах встановленого ліміту, не пізніше строку закінчення періоду безперервного користування кредитом та повністю повернути кредит.

Пунктом 3.18.4.1 Умов та правил надання банківських послуг (в редакції, чинній на момент укладення договору) передбачено, що за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт виплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка).

При не обнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, клієнт виплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню (п. 3.18.4.1.2 Умов та правил надання банківських послуг (в редакції, чинній на момент укладення договору).

У разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,1315% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань (п. 3.18.4.1.3 Умов та правил надання банківських послуг в редакції, чинній на момент укладення договору).

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається (п. 3.18.4.9 Умов та правил надання банківських послуг в редакції, чинній на момент укладення договору).

Пунктом 3.18.4.4 Умов та правил надання банківських послуг (в редакції, чинній на момент укладення договору) передбачено сплату клієнтом банку винагороди за використання ліміту відповідно до п. 3.18.1.6, п. 3.18.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що у зв'язку з несвоєчасним виконанням відповідачем умов договору банківського обслуговування від 26.09.2012р. за відповідачем утворилась заборгованість в загальній сумі 25 037, 39 грн., що складається з 15 000, 00 грн. заборгованості за кредитом, 4 970, 33 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 3 565, 57 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором та 1 501, 49 грн. заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом.

Відповідно ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних права та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір від 26.09.2012р. №б/н є змішаним, оскільки містить у собі елементи договору банківського рахунку та кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

23.04.2015р. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" листом №20926KRDDS00A звернувся до ФГ "РІО - С" з претензією, в якій просив перерахувати банку заборгованість. Направлення претензії підтверджено долученими до матеріалів справи фіскальним чеком "Укрпошти" №5528, описом вкладення до цінного листа та списком згрупованих поштових відправлень (а.с.53-55). Зазначена вимога була залишена відповідачем без відповіді та без задоволення.

Згідно виписки з рахунку відповідачем використано кредитний ліміт, проте, не здійснено платежі на виконання своїх грошових зобов'язань, у зв'язку з чим заборгованість перед банком з повернення отриманих кредитних коштів склала 15 000, 00 грн.

ФГ "РІО - С" докази повернення кредитних коштів в розмірі 15 000, 00 грн. суду не надано. Представник скаржника в судових засіданнях та в письмових поясненнях на адресу суду апеляційної інстанції не заперечує проти стягнення заборгованості по кредиту та зазначає про наявність заборгованості по кредиту в розмірі 15 000, 00 грн. (а.с.217-218).

Також відповідачем не повністю оплачено банку передбачену договором комісійну винагороду за використання ліміту, внаслідок чого заборгованість з оплати комісійної винагороди в період з 01.04.2014р. по 20.05.2015р. склала 1 501, 49 грн.

Зазначені грошові кошти обґрунтовано задоволені до стягнення з відповідача судом першої інстанції.

Водночас, судом першої інстанції встановлено та з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості (а.с.49-50) вбачається, що банком за користування клієнтом кредитними коштами нараховані відсотки у загальній сумі 4 970, 33 грн., виходячи із ставки 24% річних в період з 01.04.2014р. по 03.06.2014р., виходячи із ставки 36% річних в період з 01.07.2014р. по 07.01.2015р., виходячи із ставки 56% річних в період з 08.01.2015р. по 20.05.2015р.

Однак, здійснення нарахування відсотків за користування кредитними коштами у період з 01.07.2014р. по 07.01.2015р. за ставкою 36% річних та у період з 08.01.2015р. по 20.05.2015р. за ставкою 56% річних є необґрунтованим.

Зміна банком в односторонньому порядку максимальних розмірів відсоткової ставки у разі не обнуління кредиту суперечить положенням ст. 1056-1 Цивільного кодексу України, якими передбачено, зокрема, що кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Зміна банком в односторонньому порядку з 01.07.2014р. відсоткової ставки також не узгоджуються зі змістом заяви ФГ "РІО - С" від 26.09.2012р. про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, згідно з якою відносини між сторонами договору можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до даного договору, так і шляхом обміну інформацією/погодженням по банківському обслуговуванню через web-сайт банку (www.pb.ua або інший інтернет-/SMS-ресурс, зазначений банком).

Судом першої інстанції не встановлено, а матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження того, що ФГ "РІО - С" надано у визначений в заяві спосіб згоду на зміну умов договору, а саме, на зміну відсоткових ставок у розмірах, передбачених п. 3.2.1.4 Умов та правил надання банківських послуг в редакції, що діє з 01.07.2014р.

Крім того, за випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності ФГ "РІО - С" є код КВЕД 01.25 вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників (а.с. 230).

ФГ "РІО - С" у заяві про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки зазначено код економічної діяльності 01.25 (вирощування фруктів, ягід, горіхів, культур для виробництва напоїв і прянощів), який є основним видом економічної діяльності підприємства, відповідає зазначенню секції "А" класифікатора видів економічної діяльності України.

Відповідно довідки Управління статистики у м. Кривому Розі Головного управління статистики у Дніпропетровській області №20-22/54ПІ від 27.11.2015р. код виду економічної діяльності 01.25 (вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників) згідно КВЕД-2010 відноситься до секції "А" - сільське господарство, лісове господарство та рибне господарство (а.с.130).

В п. 3.2.1.4.1.6 Умов та правил надання банківських послуг (в редакції станом на час звернення з позовом) визначено, що за сумами кредиту, отриманими клієнтами до 31.01.2015р. включно і до моменту обнуління кредитного ліміту клієнт аграрного сектора економіки (основний вид економічної діяльності підприємства відповідає значенню з секції "А" класифікатора видів економічної діяльності України і дана приналежність підтверджена документарно) у випадку не обнуління дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, на протязі 270 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню. У разі непогашення кредиту впродовж 270 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 271-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань клієнт сплачує банку відсотки за користуванням кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами та правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню в розмірі 0,1315% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань (а.с.201).

Тобто, відповідач, як клієнт аграрного сектору економіки, повинен сплатити позивачу відсотки за користування кредитом виходячи з процентної ставки 24% річних від суми залишку непогашеної заборгованості, а з 271-го дня - виходячи з процентної ставки 48% річних.

Стягненню за користування кредитом підлягають відсотки в розмірі 24% річних від суми залишку непогашеної заборгованості, оскільки підвищена відсоткова ставка застосовується починаючи з 271-го дня, тоді як в період з 01.07.2014р. по 20.05.2015р. відповідні умови не настали.

Вирішуючи спір в частині стягнення відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції не з'ясував підстав і обставин зміни банком процентної ставки за користуванням кредитом, не визначив з урахуванням вимог ст. 1056-1 Цивільного кодексу України правомірності такої односторонньої зміни, не з'ясував обставин повідомлення відповідача про таку зміну та наявності згоди відповідача на внесення змін, приналежність відповідача до аграрного сектора економіки.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції здійснено перерахунок розміру відсотків за користування кредитним лімітом з 01.07.2014р. по 20.05.2015р. за ставкою 24% річних, у зв'язку з чим стягненню з відповідача підлягає заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 2 160, 40 грн. (3 219, 20 грн. за період з 01.04.2014р. по 07.01.2015р. + 1 330, 00 грн. за період з 08.01.2015р. по 20.05.2015р. = 4 549, 20 грн. - 2 388, 80 грн. сплачено відповідачем 18.12.2014р. (а.с.50).

Посилання представника позивача в судовому засіданні на дотримання встановленого терміну (270 днів) спростовуються:

- письмовими поясненнями ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 25.01.2016р. щодо не застосування до відповідача положень п. 3.2.1.4.1.6 Умов і правил надання банківських послуг як для клієнта аграрного сектора економіки (а.с.150);

- випискою по рахунку відповідача (а.с.61-67), де чітко визначено, що з 08.01.2015р. кредит відповідача було винесено як прострочені зобов'язання по договору, тоді як до 07.01.2015р. включно кредит відповідача обліковувався як поточне сальдо;

- наданим розрахунком (а.с.49-50), де відповідно до п. 3.2.1.4.1.2 Умов та правил надання банківських послуг (в редакції станом на час звернення з позовом) у період з 01.07.2014р. по 07.01.2015р. за користування кредитними коштами протягом 90 днів з дати періоду, коли дебетове сальдо підлягало обнулінню, нараховані відсотки за користування кредитом за ставкою 36% річних, а в період з 08.01.2015р. по 20.05.2015р., тобто, починаючи з 91-го дня, коли за п. 3.2.1.4.1.3 Умов та правил надання банківських послуг (в редакції станом на час звернення з позовом) кредит вважається простроченим, відсотки за користування кредитом нараховані за ставкою 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (а.с.200).

Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Позивачем здійснено нарахування відповідачу пені за період з 15.04.2014р. по 20.05.2015р. в сумі 3 565, 57 грн.

По-перше, положеннями ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України унормовано, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконаним.

Позивачем здійснено розрахунок пені з порушенням правил, встановлених ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

По-друге, за положеннями п. 3.2.1.4.1.6 Умов та правил надання банківських послуг (в редакції станом на час звернення з позовом) для клієнта аграрного сектора економіки кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання з погашення заборгованості вважаються порушеними починаючи з 271-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

Тобто, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання - порушеними, починаючи з 271-го дня, тоді як в визначений позивачем період нарахування пені з 15.04.2014р. по 20.05.2015р. відповідні умови не настали.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені, враховуючи момент виникнення у відповідача зобов'язань з оплати кредиту, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов'язання.

Суд звертає увагу на те, що ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" не позбавлений права в майбутньому звернутися до суду з позовом про стягнення пені, надавши відповідний розрахунок за інший період.

Доводи апеляційної скарги про безпідставне стягнення комісії за користування кредитом не знайшли свого підтвердження при перегляді справи судом, тому їх слід залишити поза увагою суду.

Щодо посилання скаржника на переплату ФГ "РІО - С" 33, 02 грн. пені, які повинні бути зараховані як сплата заборгованості по відсоткам за користування кредитним лімітом, то відповідно наданого позивачем розрахунку сума пені визначена з урахуванням наростаючого підсумку заборгованості за весь період з дати укладення кредитного договору, і цей розрахунок включає в себе також нараховану пеню за період поза строком, визначеним в позовній заяві, тоді як відповідачем не доведено зарахування позивачем зазначеної суми в рахунок погашення пені в визначений позивачем період.

На підставі викладеного, рішення господарського суду підлягає скасуванню в частині стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, суми заборгованості по процентам за користування кредитом, що підлягає стягненню, та відповідної суми судового збору.

В п. 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу УІ Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що правило ст. 49 Господарського процесуального кодексу України щодо розподілу сум судового збору у справах, що виникають при виконанні договорів, пропорційно розміру задоволених позовних вимог застосовується також і у випадках, коли судовий збір сплачено за мінімальною ставкою.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фермерського господарства "РІО - С", с. Новий Шлях, Дніпропетровська область задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2015р. по справі №904/5430/15 скасувати в частині стягнення з фермерського господарства "РІО - С" на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" 2 809, 93 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3 565, 57 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором та 465, 15 грн. судового збору, в зв'язку з чим резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

"Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з фермерського господарства "РІО - С", с. Новий Шлях, Дніпропетровська область на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", м. Дніпропетровськ 15 000, 00 грн. заборгованості за кредитом, 2 160, 40 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1 501, 49 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом та 1 361, 85 грн. витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити. "

Припинити стягнення за наказом господарського суду Дніпропетровської області від 16.09.2015р. по справі №904/5430/15, виданим на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2015р., в частині стягнення з фермерського господарства "РІО - С", с. Новий Шлях, Дніпропетровська область на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", м. Дніпропетровськ 2 809, 93 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3 565, 57 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором та 465, 15 грн. судового збору.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", м. Дніпропетровськ на користь фермерського господарства "РІО - С", с. Новий Шлях, Дніпропетровська область 511, 67 грн. витрат по сплаті судового збору за апеляційною скаргою.

Виконання постанови доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя І.А.Сизько

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

(Повний текст постанови складений 12.03.2016р.)