РІШЕННЯ

10 березня 2016 року Справа № 913/31/16

Провадження №5/913/31/16

За позовом Дочірньої компанії Газ України Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 85940 грн. 20 коп.

Суддя господарського суду Луганської області Вінніков С.В.

Секретар судового засідання помічник судді Гуленко К.С.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_2, головний юрисконсульт відділу позовної роботи управління юридичного забезпечення та роботи з контрагентами, довіреність № 139/16 від 01.02.2016;

від відповідача ОСОБА_3, юрисконсульт, довіреність від 31.12.2015 № 23.

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за договором реструктуризацію заборгованості № 14/12-174 від 28.05.2012 в сумі 59946 грн. 93 коп., пені в сумі 9557 грн. 54 коп., штрафу в сумі 2715 грн. 24 коп., інфляційних втрат в сумі 12454 грн. 86 коп., 3% річних в сумі 1265 грн. 63 коп.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини непереборної сили на території Луганської області.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи та вислухавши представників сторін, суд встановив наступне.

Між Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», як постачальником, та відповідачем, як покупцем, 28.05.2012 було укладено договір про реструктуризацію заборгованості № 14/12-174.

Предметом вказаного договору є правовідносини, за якими в порядку та на умовах. Визначених цим договором, кредитор та боржник домовились про розстрочення погашення заборгованості у вигляді основного боргу, що виникла у боржника перед кредитором за договором поставки природного газу від 31.12.2009 № 06/09-2391.

Згідно із п. 2.1 договору загальна сума основного боргу, що підлягає реструктуризації складає 846310 грн. 45 коп. станом на 31.03.2012, що підтверджується актом звірки розрахунків.

Відповідно до п. 2.2 договору боржник зобовязується сплатити у повному обсязі суму основного боргу шляхом сплати зобовязання частинами відповідно до графіку погашення заборгованості. Грошові кошти по платежам поточного місяця згідно з графіком повинні надходити від боржника на рахунок кредитора у сумі, визначеній цим графіком, не пізніше останнього числа місяця, в якому платіж підлягає виконанню, а саме: щомісячно з травня 2012 по березень 2032 року (включно) по 3526 грн. 29 коп. та в квітні 2032 року 3527 грн. 14 коп.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що за прострочення виконання зобовязань, вказаних у п. 2.2 договору, боржник зобовязується сплатити кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф в розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Розмір боргу за договором підтверджується матеріалами справи. (а.с. 35,36)

На виконання зобовязань за договором, відповідачем частково сплачено кошти на загальну суму 91683 грн. 54 коп. (а.с. 47-72).

Таким чином, на день звернення позивачем із позовом до суду за відповідачем утворилась заборгованість за період з липня 2014 року по листопад 2015 року в сумі 59946 грн. 93 коп.

У звязку з невиконанням відповідачем своїх грошових зобовязань, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинно виконуватися у встановлений строк.

Згідно п.2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 43, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Матеріалами справи, її фактичними обставинами доведено факт виконання позивачем взятих на себе за договорами зобовязань та факт невиконання відповідачем зобовязань з оплати отриманого товару.

Відповідачем доводи позивача не спростовано, належних доказів виконання зобовязань, на підставі яких заявлено позовні вимоги не надано.

З урахуванням викладеного, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 59946 грн. 93 коп. є обґрунтованою.

Позивачем нараховано пеню в сумі в сумі 9557 грн. 54 коп. та штраф в сумі 2715 грн. 24 коп. відповідно до пунктом 3.4 договору, згідно із яким за прострочення виконання зобовязань, вказаних у п. 2.2 договору, боржник зобовязується сплатити кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф в розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати (абз. 2 п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 № 14).

Перевіривши розрахунок пені та штрафу, суд дійшов до висновку про задоволення вказаних вимог у повному обсязі в сумах 9557 грн. 54 коп. та 2715 грн. 24 коп. відповідно.

Згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов до висновку про задоволення вказаних вимог у повному обсязі в сумах 1265 грн. 63 коп. та 12454 грн. 86 коп. відповідно.

Заперечень щодо обґрунтованості розрахунків пені, інфляційних втрат та 3% річних відповідач не надав.

Заперечення відповідача відхиляються судом з наступних підстав.

Згідно із Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р. № 1669-VІІ, протягом строку дії цього Закону єдиним належним і достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), які мали місце на території проведення АТО, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Форс-мажорні обставин засвідчуються в разі:

- відстрочення грошових зобовязань або податкового боргу;

- договірних зобовязань.

Відповідачем до матеріалів справи не додано сертифікату Торгово-промислової палати України

Таким чином, позов підлягає задоволенню повністю. З відповідача підлягають стягненню борг в сумі 59946 грн. 93 коп., пеня в сумі 9557 грн. 54 коп., штраф в сумі 2715 грн. 24 коп., інфляційні втрати в сумі 12454 грн. 86 коп., 3% річних в сумі 1265 грн. 63 коп.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України на відповідача покладається судовий збір в сумі 1289 грн. 10 коп.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні за згодою присутніх у судовому засіданні представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов Дочірньої компанії Газ України Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз про стягнення 85940 грн. 20 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Гагаріна, б. 87, ідентифікаційний код 05451150, на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ, вул. Шолуденка, б. 1, ідентифікаційний код за : борг в сумі 59946 грн. 93 коп., пеню в сумі 9557 грн. 54 коп., штраф в сумі 2715 грн. 24 коп., інфляційні втрати в сумі 12454 грн. 86 коп., 3% річних в сумі 1265 грн. 63 коп. та судовий збір в сумі 1289 грн. 10 коп. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано - 12.03.2016.

Суддя ОСОБА_4

Надр. прим.

1 до справи

2 позивачу за адресою 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1

3 відповідачу за адресою 93400, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Гагаріна, 87