РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016Справа №910/2505/16
За позовом Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова»

про стягнення 19451,63 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Нелин Т.М. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, оскільки Відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не відшкодував Позивачу шкоду, завдану страхувальником Відповідача внаслідок ДТП.

Відзиву на позов Відповідач не подав, натомість подав клопотання про відкладення розгляду справи оскільки його представник не може бути присутнім у даному судовому засіданні, та оскільки Відповідач не отримав копію позову з додатками, у зв'язку з чим не міг підготуватися до розгляду та просив дати час на ознайомлення з матеріалами справи.

Позивач проти задоволення клопотання заперечив, оскільки вважає, що Відповідач намагається затягнути справу.

Суд дослідив доводи клопотання Відповідача та їх відхиляє, оскільки до позовної заяви додано докази направлення Відповідачу копії позову з додатками цінним листом з описом вкладення у відповідності до ст.ст. 56, 57 ГПК України.

При цьому Відповідач, як діючий суб'єкт господарювання, повинен розумно передбачати можливість надходження на його адресу листів, і тому питання направлення представників на пошту для отамання листів є питанням власної господарської діяльності Відповідача, який повинен контролювати власну господарську діяльність.

Про призначення справи до розгляду Відповідача було повідомлено заздалегідь та належним чином, що вбачається зі зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення, тому Відповідач не був позбавлений права та можливості (у матеріалах справи відсутні докази протилежного), якщо вважав за потрібне, направити свого представника до суду для ознайомлення з матеріалами справи.

Щодо неможливості направити представника у засідання 14.03.2016, то суд зазначає, що Відповідач, як учасник судового процесу не був позбавлений права та можливості (в матеріалах справи відсутні докази протилежного) забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні свого іншого представника згідно з ч.ч. 1 - 5 ст. 28 ГПК України, наприклад з числа осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами, оскільки про призначення судового засідання на 14.06.2016 Відповідачу було відомо заздалегідь, з дати отримання поштового відправлення з ухвалою.

Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК України), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні (п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Суд також приймає до уваги, що явка представників сторін у судове засідання 14.03.2016 обов'язковою не визнавалась, та Відповідачем не обґрунтовано підстав необхідності прийняття його представником особистої участі в судовому засіданні.

Крім того, Відповідач не був позбавлений права та можливості (в матеріалах справи відсутні докази протилежного) скористатися своїм правом та надати відзив та/або будь-які пояснення та/або докази заздалегідь до судового засідання в письмовому вигляді через канцелярію суду, направити поштою, кур'єром тощо, оскільки, як вже було встановлено та зазначено вище судом, про призначення справи до розгляду Відповідача було повідомлено заздалегідь, докази чого (зворотне поштове повідомлення) залучені до справи.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи та відмовляє в задоволенні клопотання Відповідача. Судом також не встановлено обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні, тому відповідно до статті 75 ГПК України суд здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

03.07.2015 по вул. Миколаївська дорога, в м. Одеса, була скоєна ДТП. Причинами стало те, що водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ДЕУ», д.р.н. НОМЕР_1, не дотримався правил маневрування, що призвело до зіткнення з автомобілем «MG», д.р.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, чим порушив ПДР України. Дані обставини підтверджуються довідкою ДАІ про ДТП, копія якої міститься у справі.

Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «MG», д.р.н. НОМЕР_2 (Застрахований автомобіль), який відповідно до залученої до матеріалів справи копії реєстраційного талону належить ТОВ «ТЕК «Зектер» на праві власності, був під керуванням ОСОБА_3 на час ДТП, та який був застрахований Позивачем на підставі Договору добровільного страхування, копія яких залучені до справи (далі - Договір добровільного страхування). Вигодонабувачем за вказаним договором є ТОВ «ТЕК «Зектер».

На підставі вищевказаного, за умовами Договору добровільного страхування, враховуючи, зокрема, Звіт автотоварознавчого дослідження № 178/15 від 04.08.2015 (вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту зносу - 25013,85 грн., зі зносом - 19451,63 грн., коефіцієнт зносу - 0,36) з калькуляцією AUDATEX, та рахунок і акт виконаних робіт СТО Застрахованого автомобіля на суму 22573 грн., Позивачем було складено страховий акт, відповідно до якого Позивач розрахував та виплатив страхове відшкодування в розмірі 22573 грн. на ремонтне СТО Застрахованого автомобіля.

При цьому, закон не зобов'язує страховика запитувати згоду вигодонабувача на виплату страхового відшкодування на відновлення Застрахованого автомобіля, та матеріали справи не містять доказів, що вигодонабувач за Договором страхування заперечував проти виплати Позивачем суми страхового відшкодування на ремонтне СТО Застрахованого автомобіля для відновлення останнього, та оскільки відновлення пошкодженого майна (Застрахованого автомобіля) не суперечить ані інтересам вигодонабувача, ані страхувальника за Договором; суду не доведено протилежного.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, Позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як убачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм ОСОБА_2 автомобіля «ДЕУ», д.р.н. НОМЕР_1, під час експлуатації вказаного автомобіля, і його вину у вчиненні ДТП та скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП встановлено залученою до справи постановою суду

На час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2, як особи, яка експлуатує автомобіль «ДЕУ», д.р.н. НОМЕР_1, на законних підставах була застрахована Відповідачем на підставі договору (полісу) № АІ/7755410 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ (ліміт відповідальності за шкоду по майну - 50000 грн., франшиза - 0).

Отже, на Відповідача вказаним полісом покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації ОСОБА_2 автомобіля «ДЕУ», д.р.н. НОМЕР_1 на час ДТП.

Матеріалами справи підтверджується, що ремонт на СТО Застрахованого автомобіля фактично коштував 22573 грн. (рахунок та акт СТО), вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту зносу 19451,63 грн. (звіт автотоварознавчого дослідження), і Позивач відповідно до складеного на виконання умов Договору страхового акту розрахував та виплатив страхове відшкодування в розмірі 22573 грн.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування встановленої Позивачем вартості відновлювального ремонту Застрахованого автомобіля внаслідок його пошкодження в ДТП, і також Відповідач не спростував розраховану Позивачем суму страхового відшкодування.

Судом встановлено, що наведені у рахунку СТО матеріли, деталі та роботи знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з завданими Застрахованому автомобілю пошкодженнями внаслідок ДТП, що відображені в довідках ДАІ та фотографіях пошкоджень, і Відповідачем не надано доказів протилежного.

Розглядаючи спір по суті суд зазначає, що у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15 викладено правову позицію про те, що Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Тому виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування Страховик набуває права зворотної вимоги до Страховика винної особи у сумі виплаченого страхового відшкодування, але у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Аналогічну позицію викладено в ст. 9 Закону України «Про страхування».

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу № АІ/7755410 та положення статей 12, 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статей 9, 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1192 ЦК України, у Відповідача в зв'язку з настанням ДТП виник обов'язок відшкодувати Позивачу шкоду не більше фактичної вартості відновлювального ремонту Застрахованого автомобіля на СТО (22573 грн.), виходячи з суми, право на вимогу якої перейшло до Позивача в зв'язку з виплатою страхового відшкодування (22573 грн.), але не більше вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту зносу (19451,63 грн.), у межах ліміту відповідальності Відповідача, як страховика, за спірним страховим випадком (50000 грн.) та за мінусом франшизи (0 грн.).

Відповідач у добровільному порядку Позивачу суму матеріальної шкоди не виплатив.

З огляду на все вищенаведене, позовні вимоги про стягнення з Відповідача 19451,63 грн. відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до статті 49 ГПК України покладається на Відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» (м. Київ, вул. Марини Раскової, 11; ідентифікаційний код 31241449) на користь Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (м. Київ, вул. Глибочицька, 33-37; ідентифікаційний код 19411125) 19451 (дев'ятнадцять тисяч чотириста п'ятдесят одну) грн. 63 коп. відшкодування матеріальної шкоди (виплати страхового відшкодування), а також 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.03.2016

Суддя Сташків Р.Б.