КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2016 р. Справа№ 910/19405/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

секретаря судового засідання Бородулі В.В.

за участю представників сторін:

від позивача - Тетеря І.А., дов. № 3662 від 18.12.2015 р.;

від відповідача - Вакулюк М.С., дов. б/н від 08.02.2016 р.;

Калацький О.В., дов. б/н від 08.02.2016 р.;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Державного територіально-галузевого об'єднання

«Південно-Західна залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 24.09.2015 року

у справі № 910/19405/15 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-

Західна залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім

«Ярославь»

про стягнення 45 327,27 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.09.2015 року по справі № 910/19405/15 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2015 року по справі № 910/19405/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 року апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Скрипка І.М., судді: Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 02.12.2015 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 року продовжено строк розгляду спору, розгляд справи відкладено на 11.01.2016 року.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 11.01.2016 року, у зв'язку з перебуванням головуючого судді Шаптали Є.Ю. у відпустці, змінено склад судової колегії на наступний: головуючий суддя Скрипка І.М., судді: Гончаров С.А., Куксов В.В.

В судовому засіданні 11.01.2016 року по справі № 910/19405/15 оголошено перерву до 10.02.2016 року.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 10.02.2016 року, у зв'язку з перебуванням головуючого судді Скрипки І.М. на лікарняному, призначено проведення повторного автоматичного розподілу, в результаті чого справу № 910/19405/15 передано для розгляду колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Синиця О.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.02.2016 року справу прийнято до провадження у вищезазначеному складі суду, розгляд справи призначено на 14.03.2016 року.

14.03.2016 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ярославь» надійшло клопотання про призначення по справі судово-економічної експертизи.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для повного, всебічного та правильного вирішення справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення по суті спору.

Представник Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в його апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2015 року по справі № 910/19405/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ярославь» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечували проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просили суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, у судовому засіданні 14.03.2016 року представник Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» підтримав раніше подане ним клопотання про залучення до участі у справі його правонаступника - Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця».

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Розглянувши клопотання про залучення до участі у справі правонаступника позивача, колегія суддів приходить до висновку про його задоволення та залучає до участі у справі правонаступника Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» - Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця».

Також у судовому засіданні 14.03.2016 року колегією суддів було розглянуто клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ярославь» про призначення судово-економічної експертизи, в результаті чого колегія суддів дійшла висновку про недоцільність її проведення, а тому у задоволенні клопотання про призначення судово-економічної експертизи було відмовлено.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 01.12.2003 року між Державним територіально-галузевим об'єднанням «Південно-Західна залізниця» (далі - позивач, балансоутримувач, ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «Південно-Західна залізниця») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ярославь» (далі - відповідач, орендар, ТОВ «ТД «Ярославь») укладено договір про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна, що належить до державної власності № 09/03 (далі - Договір).

01.06.2013 року між сторонами було підписано Додаткову угоду № 1 про внесення змін до Договору.

Відповідно до п. 1.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 01.06.2013 року), балансоутримувач забезпечує вивезення сміття на вокзальному комплексі станції Київ-Пасажирський, що знаходиться за адресою: м. Київ, пл. Привокзальна, 1, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі. Загальна площа оренди, що підлягає компенсації 301,89 кв.м., в тому числі 251,89 кв.м. в приміщенні Південного вокзалу та 50 кв.м. в приміщенні Західного тунелю.

Відповідно до п. 2.2.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 01.06.2013 року), орендар зобов'язується своєчасно та у відповідному розмірі вносити плату на відшкодування витрат балансоутримувача по утриманню орендованого нерухомого майна на рахунок балансоутримувача.

Положеннями п 4.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 01.06.2013 року) передбачено, що орендар відшкодовує балансоутримувачу витрати відповідно до Додатку №1 та Додатку № 2 до даної Додаткової угоди у співвідношенні до займаної площі.

Орендар перераховує кошти за цим Договором не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним (п. 4.4 Договору).

Додатковою угодою № 1 від 01.06.2013 року сторони доповнили Договір підпунктом 2.2.4, відповідно до якого розмір плати переглядається щоквартально в разі зміни цін, тарифів та фактичних витрат балансоутримувача.

Також, Додатковою угодою № 1 від 01.06.2013 року сторони доповнили Договір пунктом 6.6, відповідно до якого невід'ємною частиною даного Договору є Додатки: Додаток № 1 копія калькуляції відрахувань експлуатаційних та комунальних витрат на утримання 1 м.кв. Південного вокзалу в місяць для орендаря ТОВ «Торговий дім «Ярославь» (станом на 01.04.2013 року); Додаток № 2 копія калькуляції відрахувань експлуатаційних та комунальних витрат на утримання 1 м. кв. Західного тунелю в місяць для орендаря ТОВ «Торговий дім «Ярославь» (станом на 01.04.2013 року).

Відповідно до п. 6.1, п. 6.2 Договору, він діє на час дії договорів оренди нерухомого майна , що належить до державної власності від 31.08.2001 року № 311 та № 311/1. Зміни або доповнення до цього договору допускаються за взаємною згодою сторін та здійснюються шляхом підписання додаткових угод.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами були погоджені Додаток № 1 та Додаток № 2, відповідно до яких встановлені розміри витрат, які повинен відшкодовувати відповідач (19,06 грн. за 1 кв.м. Південного вокзалу та 23,30 грн. за 1 кв. м. Західного тунелю).

Відповідач, починаючи з початку дії договору та з урахуванням внесених змін додатковою угодою № 1 від 01.03.2013 року відповідно до розміру витрат, встановлених додатками № 1 та № 2 до Договору, добросовісно виконував взяті на себе зобов'язання та відшкодовував витрати відповідно до виставленого позивачем рахунку -фактури № 962, у загальному розмірі 12 930,37 грн. за місяць, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, що містяться в матеріалах справи.

Позивач, звертаючись до суду першої інстанції з даним позовом, зазначив, що у зв'язку зі змінами цін, тарифів та фактичних витрат балансоутримувача, затверджувалися нові калькуляції - станом на 01.02.2015 року та станом на 01.05.2015 року, відповідно до яких переглядався розмір плати за Договором, та зазначив, що станом на липень 2015 р. заборгованість відповідача становить 44 052,88 грн., яка складається із заборгованості за квітень 2015 р. у розмірі 13 985,24 грн., травень 2015 р. у розмірі 15 033,82 грн., червень 2015 р. у розмірі 15 033,82 грн.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу норм статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Нормами частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 6.2 Договору, зміни або доповнення до цього Договору допускаються за взаємною згодою сторін та здійснюються шляхом підписання додаткових угод.

За приписами статті 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором; сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду; у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - п. 1 ст. 530 ЦК України.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вже зазначалося, відповідач належним чином виконував взяті на себе зобов'язання відповідно до умов Договору та з урахуванням внесених змін Додатковою угодою № 1 від 01.03.2013 року відповідно до розміру витрат, встановлених додатками № 1 та № 2 до Договору.

Твердження апелянта про те, що у зв'язку зі змінами цін, тарифів та фактичних витрат балансоутримувача, затверджувалися нові калькуляції, відповідно до яких переглядався розмір плати за Договором, та зазначив, що станом на липень 2015 р. заборгованість відповідача становить 44 052,88 грн., яка складається із заборгованості за квітень 2015 р. у розмірі 13 985,24 грн., травень 2015 р. у розмірі 15 033,82 грн., червень 2015 р. у розмірі 15 033,82 грн., колегія суддів не бере до уваги зважаючи на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем повністю сплачено заборгованість за квітень-червень 2015 року у розмірі, погодженому сторонами відповідно до додатків № 1 та № 2 до договору, що підтверджується платіжними дорученнями № 899 від 15.05.2015 р., № 7 від 19.06.2015 р. № 38 від 13.08.2015 р. (а.с. 162-164).

На підтвердження того, що затверджувалися нові калькуляції, відповідно до яких переглядався розмір плати за Договором, позивачем надано накази про введення в дію калькуляцій відрахувань експлуатаційних та комунальних витрат на утримання 1 кв. м по вокзалу Київ-Пасажирський та відповідні калькуляції, що підписані в односторонньому порядку.

Проте, позивачем суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що між сторонами погоджені зазначені калькуляції, або укладені відповідні додатки до Договору щодо зміни розміру відрахувань, як це передбачено п. 6.2 Договору.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правомірно відхилив твердження позивача про затвердження нових калькуляцій, відповідно до яких у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі 44 052,88 грн.

Апелянт в апеляційній скарзі зазначає про те, що 14.09.2015 року позивачем направлялися копії всіх калькуляцій, що стосуються орендованих відповідачем площ, накази начальника вокзалу станції Київ-пасажирський про введення в дію нових калькуляцій та рахунки-фактури на оплату за договором згідно нових калькуляцій на адресу відповідача цінним листом з описом вкладення, проте останній в черговий раз ухилився від отримання зазначеної кореспонденції.

Крім того, апелянт вказує на те. що у разі, якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення. Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв'язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез'явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред'явленою.

Зважаючи на те, що у Договорі не встановлено порядок повідомлення орендаря про зміну плати за договором, апелянт вважав, що саме з 19.09.2015 року, коли відповідач ухилився від отримання листа з відповідними (новими) калькуляціями, настав обов'язок останнього щодо сплати збільшеної частини плати за договором.

Колегія суддів не може погодитися з такими доводами апелянта, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором; сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду; у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що копії всіх калькуляцій, що стосуються орендованих відповідачем площ, накази начальника вокзалу станції Київ-Пасажирський про введення в дію нових калькуляцій та рахунки-фактури на оплату за договором згідно нових калькуляцій на адресу відповідача направлялися вже під час розгляду справи в суді першої інстанції, а саме 14.09.2015 року, будь-яких інших доказів відправлення матеріали справи не містять. Крім того, матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження погодження сторонами будь-яких змін до Договору щодо збільшення оплати.

Зважаючи на те, що матеріали справи не містять будь-яких Додатків чи Додаткових угод щодо зміни розміру відрахувань на момент вирішення спору, чинними є витрати, що підлягають відшкодуванню в редакції Договору та Додатків № 1 та № 2, про що вірно було зазначено судом першої інстанції.

Крім того, судом першої інстанції було відмовлено позивачу у задоволенні заяви про збільшення позовних вимог, оскільки останнім заявлялася заборгованість за період з вересня 2013 року по серпень 2015 року, при цьому не було надано жодних обґрунтувань щодо нових періодів заборгованості, що за своїм змістом є заявою про зміну предмету позову, поданою після початку розгляду справи по суті.

Зважаючи на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем належним чином виконані зобов'язання щодо оплати вартості експлуатаційних та комунальних витрат за квітень - травень 2015 року, відповідно до умов, погоджених сторонами у Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору, а тому вимоги про стягнення суми основного боргу у розмірі 44 052,88 грн. задоволенню не підлягають.

Стосовно стягнення з відповідача 1 108,08 грн. пені, 110,82 грн. 3% річних та 55,94 грн. інфляційних втрат, колегія суддів зазначає, що вони є похідними від вимоги про стягнення суми основного боргу, а тому останні задоволенню також не підлягають.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2015 року по справі № 910/19405/15 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця»(апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Замінити Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» на його правонаступника Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» (, 01601, м. Київ-30, вул. Лисенка, 6).

2. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2015 року по справі № 910/19405/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/19405/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця

Повний текст рішення складено 21.03.2016 року.