РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2016Справа №910/1264/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євростіл-ПАК" м. Києва

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арда Метал Пекеджинг Україна" м. Києва

про стягнення сум за прострочення виконання боржником грошового зобов'язання, ціна позову 771526,32 грн.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача: Пелюк С.С.,

від відповідача: Садова О.П.

СУТЬ СПОРУ :

у січні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Євростіл-ПАК" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що на підставі видаткових накладних №№ РН-92, РН-93 від 8 вересня 2011 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Металпак" передало відповідачу товар загальною вартістю 827511,21 грн.

Відповідач не оплатив одержаний товар, заборгувавши Товариству з обмеженою відповідальністю "Металпак" 827511,21 грн.

На підставі договору про відступлення права вимоги від 26 серпня 2014 р. між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Металпак" останнє відступило йому своє право вимоги до відповідача за поставлений товар по вищевказаним накладним у розмірі 827511,21 грн.

Також вказував, що він є стягувачем за рішенням господарського суду м. Києва від 3 серпня 2015 р. у справі № 910/18291/14 про стягнення з відповідача 827511,21 грн. основного боргу, 16550,22 грн. судового збору.

Відповідач не сплатив належну за рішенням суду суму боргу у розмірі 827511,21 грн.

З цих підстав позивач просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 663663,99 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення вересня 2011-грудня 2015 років, 107862,33 грн. три проценти річних з простроченої суми за період прострочення 9 вересня 2011-12 січня 2016 років, а також понесені ним по справі господарські витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність заявлених вимог. Заявив про сплив строку позовної давності до часу звернення позивача в суд з указаним позовом.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі видаткових накладних №№ РН-92, РН-93 від 8 вересня 2011 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Металпак" передало відповідачу товар загальною вартістю 827511,21 грн.

За умовами договору про відступлення права вимоги від 26 серпня 2014 р. між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Металпак" останнє відступило позивачу своє право вимоги до відповідача за поставлений товар по вищевказаним накладним у розмірі 827511,21 грн.

Це підтверджується наявними у справі копіями договору про відступлення права вимоги, поясненнями представника позивача.

Також встановлено, що рішенням господарського суду м. Києва від 3 серпня 2015 р., залишеним в силі постановою Вищого господарського суду України від 10 грудня 2015 р. у справі № 910/18291/14 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Арда Метал Пекеджинг Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євростіл-ПАК" 827511,21 грн. основного боргу, 16550,22 грн. судового збору.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями представників сторін, копіями вищевказаних судових рішень.

Вищевказаними доказами стверджується факт порушення відповідачем зобов'язання з оплати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Металпак" до 9 вересня 2011 р. вартості отриманого на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в усній формі, товару.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 694 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи, що іншого строку оплати за придбаний на підставі спірного договору купівлі-продажу товар встановлено не було, обов'язок відповідача оплатити цей товар виник 8 вересня 2011 р.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як слідує з матеріалів справи про порушення свого права позивач міг довідатися не пізніше 9 вересня 2011 р. після здійснення поставки товару на підставі видаткових накладних №№ РН-92, РН-93 від 8 вересня 2011 р.

У суд з указаним позовом позивач звернувся 28 січня 2016 р., тобто з пропуском встановленого ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності. Доказів поважності причин пропуску зазначеного строку суду не надано.

За таких обставин враховуючи, що відповідач заявив про застосування строку позовної давності, у задоволенні позову відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тому заміна сторони у зобов'язання впливає на перебіг позовної давності щодо вимог позивача як нового кредитора.

Доводи позивача про переривання позовної давності у зв'язку з пред'явленням ним позову у справі № 910/18291/14, предметом якого була частина вимог, право на які він набув на підставі ст. 625 ЦК України є необґрунтованими, оскільки суперечать наявним у справі доказам та вимогам чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії поданої позивачем позовної заяви від 27 серпня 2014 р., заявлені у справі № 910/18291/14 вимоги в частині стягнення на підставі ст. 625 ЦУК України збитків внаслідок інфляції та трьох процентів річних стосувалися простроченого зобов'язання з договору поставки № 06/09/11 від 6 вересня 2011 р., а не зі спірного договору з відповідачем, укладеного в усній формі. Після зміни заявою від 2 червня 2015 р. підстав позову у даній справі позивач в установленому порядку не заявляв вимоги про стягнення з відповідача сум за прострочення виконання грошового зобов'язання, яке виникло з усного договору. Подана ж заява про збільшення розміру позовних вимог від 3 липня 2015 р. судом прийнята до провадження не була, оскільки відкликана позивачем заявою від 3 серпня 2015 р.

Таким чином вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача збитків внаслідок інфляції за час прострочення та трьох процентів річних з простроченої суми, нарахованих на суму боргу за усним договором купівлі-продажу, який у дійсності був укладений між сторонами, не були пред'явлені під час розгляду господарським судом м. Києва справи № 910/18291/14.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Євростіл-ПАК" м. Києва відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар