ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2016 р.Справа № 922/279/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Денисюк Т.С.

при секретарі судового засідання Кудревичу М.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НПП Постача" , м. Харків
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТ ЖЕЛДОРМАШ", м. Харків 2. Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград
про стягнення коштів в розмірі 1 040 691,09 грн.
за участю :

Представник позивача - ОСОБА_1 довіреність №5 від 17.02.2016 року;

Представник 1-го відповідача - не з"явився;

Представник 2-го відповідача - не з"явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "НПП Постача" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТ ЖЕЛДОРМАШ" (1-й відповідач) та Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення з 2-го відповідача 1040691,09 грн., в тому числі: суму основної заборгованості за Договором поставки №1097-ПУ-УМТС від 28.04.2015 року у розмірі 959314,38 грн., пені у розмірі 47965,72 грн., інфляційних втрат у розмірі 26312,35 грн. та 3% річних у розмірі 7098,64 грн., а також стягнення з 1-го відповідача заборгованості за Договором поруки №29/04 від 28.04.2015 року у розмірі 10000,00 грн.

Також позивач просить суд покласти на відповідачів витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.02.2016 року за позовною заявою було порушено провадження по справі № 922/279/16 та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 29 лютого 2016 року.

Ухвалою суду від 29.02.2016 року розгляд справи було відкладено на 09 березня 2016 року.

09 березня 2016 року позивач надав до суду клопотання (вх.ж№7790) про долучення до матеріалів справи виписки по особовому рахунку позивача.

Надані документи були досліджені та долучені судом до матеріалів справи.

Представник позивача, який брав участь в судовому засіданні 29 лютого 2016 року, позовні вимоги підтримував в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник 1-го відповідача в призначене судове засідання не з"явився. У відзиві, наданому до суду 26.02.2016 року (вх.№6534) зазначив, що ТОВ "ДТ ЖЕЛДОРМАШ" свої обов"язки поручителя та позовні вимоги ТОВ "НПП Постача" в суммі 10 000,00 грн. визнає.

Представник 2-го відповідача в призначене судове засідання не з"явився, відзив на позов та докази на виконання вимог ухвали суду не надав, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

28 квітня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "НПП Постача" (Постачальник) та Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" (Покупець / Відповідач-2) було укладено Договір поставки № 1097-ПУ-УМТС (Договір).

Згідно п.п.1.1. Договору, в порядку та на умовах, визначених даним Договором Позивач зобов'язався поставити у власність Відповідача-2 ОСОБА_2 та/або обладнання в асортименті, кількості, в строки, за ціною, та з якісними характеристиками, погодженими Сторонами в Договорі та Специфікаціях, які являються невід'ємною частиною Договору.

Відповідно п.п. 1.2. Договору Відповідач-2 зобов'язується прийняти та оплатити поставлену в його власність ОСОБА_2 у відповідності до умов Договору.

Загальна сума Договору, у відповідності до п.п. 5.1, визначається загальною сумою всіх Специфікацій. Загальна орієнтовна сума Договору не повинна перевищувати 5 000 000,00 грн. з ПДВ.

Підпунктом 4.1. Договору передбачено, що поставка ОСОБА_2 здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками та в строки, погоджені Сторонами в Специфікаціях до даного Договору.

У відповідності до умов Договору Сторонами Договору було погоджено та підписано наступні Специфікації, на підставі яких позивач поставив у власність відповідача-2 ОСОБА_2:

- Специфікацію від 14.05.2015 року на поставку Шпалопідбивки ШПВЭ-2 у кількості 4 шт. на загальну суму 41 953,58 грн.;

- Специфікацію від 28.04.2015 року на поставку Розподільника 226.052 Uniflex у кількості 1 шт. на суму 16 951,60 грн.;

- Специфікацію від 28.04.2015 року на поставку Гідроциліндра 226.303.3 преса Uniflex НМ 200 ECOLINE у кількості 2 шт. на загальну суму 50 622,00 грн,;

- Специфікацію від 14.09.2015 року на поставку Частини пересувної установки домкратної: таціонарно-пересувної УДСП160МА-2600 в комплекті з шафою керування і двома домкратами у кількості 1 шт. на суму 849 787,20 грн.

Вказана у Специфікаціях ОСОБА_2 була поставлена позивачем у власність Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" і, відповідно, отримана та прийнята відповідачем-2, що підтверджується наступними видатковими накладними та довіреностями на отримання ОСОБА_2, які були підписані уповноваженою особою відповідача-2 ОСОБА_3:

- Шпалопідбивка ШПВЭ-2 у кількості 4 піт. на загальну суму 41 953,58 грн. поставлені 19.05.2015 року, що підтверджується видатковою накладною № 12 від 19.05.2015 року та довіреністю на отримання ОСОБА_2 №221749/п від 19.05.2015 року (арк.с. 38, 41);

- Розподільник 226.052 Uniflex у кількості 1 шт. на суму 16 951,60 грн. та Гідроциліндр 226.303.3 преса Uniflex НМ 200 ECOLINE у кількості 2 шт. на загальну суму 50 622,00 грн. поставлені 30.06.2015 року, що підтверджується видатковою накладною № 16 від 30.06.2015 року та довіреністю на отримання ОСОБА_2 №222059/п від 24.06.2015 року (арк.с. 39, 42);

- Частина пересувної установки домкратної стаціонарно-пересувної УДСП160МА-2600 в комплекті з шафою керування і двома домкратами у кількості 1 шт. на суму 849 787,20 грн. поставлені 16.10.2015 року, що підтверджується видатковою накладною № 37 від 16.10.2015 року та довіреністю на отримання ОСОБА_2 №222663/п від 15.10.2015 року (арк.с. 40, 43).

Отже, Позивач свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, поставивши у власність відповідча-2 ОСОБА_2 в асортименті, кількості, в строки, за ціною, та з якісними характеристиками, погодженими Сторонами в Договорі поставки та Специфікаціях, на загальну суму 959 314,38 грн.

У відповідності до п.п. 5.4. Договору розрахунки за поставлену Позивачем ОСОБА_2 здійснюються Покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача протягом 5 робочих днів з 60-го календарного дня з дати поставки відповідної продукції.

Згідно укладеної між позивачем і відповідачем-2 Додаткової угоди від 10.09.2015 року до Договору, Сторони вирішили змінити п.п. 5.4 Договору, в зв'язку з чим виклали його в наступній редакції: "Розрахунки за поставлену Постачальником ОСОБА_2 здійснюються Покупцем в порядку та строки, погоджені сторонами у відповідних Специфікаціях".

Додаткова угода вступає в силу з дати її підписання, в зв'язку з чим, строк оплати за частину пересувної установки домкратної в сумі 849 787,20 грн. визначений у відповідній Специфікації від 14.09.2015 року і встановлений протягом 5 робочих днів з 15-го календарного дня з дати поставки відповідної продукції шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача.

Отже, останнім днем оплати за поставлену продукцію за даним договором є:

- оплата 41 953,58 грн. - 24.07.2015 року (поставка від 19.05.2015 року);

- оплата 67 573,60 грн. (16 951,60 грн.+50 622,00 грн.) - 04.09.2015 року (поставка від 30.06.2015 року);

- оплата 849 787,20 грн. - 06.11.2015 року (поставка 16.10.2015 року).

Проте, як зазначається позивачем, 2-й відповідач умови укладеного Договору не виконав, вартість товару в обумовлені строки не сплатив.

З метою досудового врегулювання спору позивачем, у відповідності до ст. 6 Господарського процесуального кодексу України, було направлено ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" письмову Претензію вих. №243/12 від 02.12.2015 року (арк. с.45-46) з вимогою сплатити заборгованість за Договором поставки, яка була отримана відповідачем-2 поштою 09.12.2015 року, про що мається відповідна поштова відмітка (арк. с. 47).

Проте, 2-й відповідач не повідомив про результати розгляду претензії та не задовольнив вимоги позивача щодо сплати боргу за поставлену продукцію у розмірі 959 314,38 грн., що і стало підставою для звернення позивача із відповідним позовом до суду.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідачем-2 не було надано до суду жодних доказів розрахунку за поставлену йому відповідно до умов Договору ОСОБА_2.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам суд виходить з наступного.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

За договором поставки, відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України та статті 265 Господарського кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що 2-й відповідач в установленому ст.ст. 32, 33 ГПК України порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, доказів оплати отриманої Продукції суду не надав, суд дійшов висновку, що сума основного боргу в розмірі 959 314,38 грн. підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та підлягає задоволенню.

Також, між Товариством з обмеженою відповідальністю "НПП Постача" (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТД ЖЕЛДОРМАШ" (Поручитель / Відповідач-1) 28.04.2015 року було укладено Договір поруки № 29/04, відповідно до умов якого Відповідач-1 зобов'язується частково відповідати перед Позивачем за виконання Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" (Боржник / Відповідач-2) зобов'язань, що виникли з Договору поставки № 1097-ПУ-УМТС від 28.04.2015 року.

Згідно п. 2 Договору поруки порукою забезпечуються зобов'язання Відповідача-2 по оплаті поставленої позивачем відповідно до Договору поставки ОСОБА_2.

Підставою для відповідальності Відповідача-1 є повна або часткова несплата відповідачем-2 позивачу суми грошових коштів за поставлену продукцію за Договором поставки № 1097-ПУ-УМТС від 28.04.2015 року (Договір).

Поручитель несе часткову відповідальність перед Кредитором за невиконання або неналежне виконання 2-м відповідачем забезпеченого зобов'язання. Розмір відповідальності Відповідача-1 становить 10000 (десять тисяч) гривень (п. 2.5. Договору поруки).

Згідно з п. 2.6. Договору поруки, Поручитель відповідає по зобов"язаннях Боржника солідарно з Боржником, але виключно в межах суми, встановленої п. 2.5. цього Договору.

Згідно статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитедь відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Статтею 543 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Позовна вимога ТОВ "НПП Постача" до ТОВ "ТД ЖЕЛДОРМАШ" зумовлена тим, що 2-м відповідачем порушені умови Договору поставки № 1097-ПУ-УМТС від 28.04.2015 року щодо сплати суми грошових коштів за поставлену продукцію в обумовлений Договором строк, що відповідно до положень Договору поруки є підставою відповідальності Поручителя (Відповідача-1).

Пунктом 3.1.1. Договору поруки визначено, що при порушенні відповідачем-2 зобов'язання перед позивачем, відповідач-1 зобов'язаний виконати за відповідача-2 зобов'язання в сумі 10000,00 грн., у 5-ти денний строк з дня отримання вимоги або позову від позивача шляхом перерахування суми зобов'язання на поточний рахунок позивача.

З урахуванням вищенаведеного, позивачем було направлено відповідачу-1 письмову вимогу про виконання обов'язку поручителя від 02.12.2015 року № 415 (арк.с. 50), яка отримана представником поручителя 03.12.2015 року, про що міститься відповідна відмітка. Проте зобов'язання Поручителя на даний час не виконані, грошові кошти не сплачені, в зв'язку з чим, суд ваажає позовні вимоги в частині стягнення з 1-го відповаідача 10000,00 грн. обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, суд зазначає, що солідарне стягнення з 1-го відповідача основної заборгованості в частині 10000,00 грн. за Договором поруки № 29/04 припиняє обов"язок щодо сплати вказаної суми 2-м відповідачем. Відтак, вимога позивача щодо стягнення з 2-го відповідача суми основного боргу за Договором поставки №1097-ПУ-УМТС від 28.04.2015 року підлягає задоволенню частково в розмірі 949314,38 грн.

Крім того, позивач, посилаючись на порушення 2-м відповідачем зобов"язань за Договором поставки №1097-ПУ-УМТС, просить стягнути з нього 3% річних в розмірі 7 098,64 грн., інфляційні втрати у розмірі 26 312,35 грн. та пеню в розмірі 47965,72 грн..

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини першої статті 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, то такі кошти нараховуються незалежно від вини боржника та входять до складу грошового зобов'язання, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом здійснено перевірку нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат за періоди з 24.07.2015 року по 25.01.2016 року (поставка від 19.05.2015 року, на суму 41953,58 грн.); з 04.09.2015 року по 25.01.2016 року (поставка від 30.06.2015 року на суму 67573,60 грн.); з 06.11.2015 року по 25.01.2016 року (поставка 16.10.2015 року на суму 849787,20 грн.) та встановлено, що визначення періодів здійснено не вірно, оскільки позивачем не було враховано, що оплата продукції здійснюється 2-м відповідачем протягом п"яти робочих, а не календарних днів.

Враховуючи викладене, здійснивши перерахунок суми 3% річних, суд дійшов до висновку, що до позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в розмірі 7019,78 підлягають задоволенню. У сумі 78,86 грн. 3% річних слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 26312,35 грн., здійснивши власний розрахунок позовних вимог в цій частині, суд зазначає, що нарахування відповідає вимогам чинного законодавства України, а відтак, задовольняє вимогу позивача в частині стягнення з відповідача заявленої у позовній заяві суми інфляційних втрат.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення з 2-го відповідача пені в розмірі 47 965,72 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.546 ЦК України,виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.8. Договору поставки передбачено, що в разі несвоєчасної оплати ОСОБА_2, 2-й відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки оплати від суми своєчасно не оплаченої ОСОБА_2, але не більше 5% від суми своєчасно не оплаченої ОСОБА_2.

Розрахунок пені перевірено судом та встановлено, що він відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства.

Наведені законодавчі приписи та установлені фактичні дані щодо невиконання 2-м відповідачем взятих на себе зобовязань по оплаті поставленї продукції у розмірі та у строк, встановлений договором, дають підстави для висновку суду про правомірність позовних вимог щодо стягнення на користь позивача пені в розмірі 47965,72 грн.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 509, 525, 530, 543, 546, 549, 553, 554, 610, 611, 625, 626, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 222, 265 Господарського кодексу України, ст.ст. 22, 32, 33, 44, 49, 65, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ЖЕЛДОРМАШ" (, місцезнаходження: 61064, м. Харків, вул. Наріманова, буд. 1-А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НПП Постача" (, місцезнаходження: 61044, м. Харків, пр. Московський, буд. 257) - 10 000,00 гривень заборгованості за Договором поруки №29/04 від 28.04.2015 року та 150,00 гривень судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (, місцезнаходження: 51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Леніна, буд. 76) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НПП Постача" (, місцезнаходження: 61044, м. Харків, пр. Московський, буд. 257) - 949 314,38 гривень заборгованості за Договором поставки №1097-ПУ-УМТС від 28.04.2015 року, 47 965,72 гривень пені, 26312,35 гривень інфляційних втрат, 7 019,78 гривень - 3% річних та 15 459,18 гривень судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В частині стягнення з 2-го відповідача 10 000,00 гривень основного боргу та 78,86 гривень - 3% річних - в задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 14.03.2016 р.

Суддя ОСОБА_4

Справа № 922/279/16.