ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року Справа № 915/41/16

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства Український науково-дослідний інститут технології суднобудування, вул. Артилерійська, 19, м. Миколаїв, 54030 ()

до відповідача ОСОБА_2 підприємства БВВ, вул. Артилерійська, 19, офіс № 501, м. Миколаїв, 54030 ()

про стягнення заборгованості у сумі 12 923, 39 грн., у тому числі: 5 525, 05 грн. основного боргу; 3 788, 82 грн. інфляції; 3 609, 52 грн. 25 % річних.

Представники сторін в судове засідання не зявились.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Публічне акціонерне товариство Український науково-дослідний інститут технології суднобудування з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 підприємства БВВ про стягнення заборгованості в сумі 12 923, 39 грн., у тому числі:

- основний борг за договором оренди нежитлових приміщень № 244 від 01.01.2013 року в розмірі 5 525, 05 грн.;

- збільшення боргу внаслідок інфляційних процесів в розмірі 3 788, 82 грн.;

- 25 відсотків річних в розмірі 3 609, 52 грн.

За результатами автоматизованого розподілу позовна заява розподілена судді Бездолі Д. О. (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2016 року).

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Миколаївської області від 25.01.2016 року № 21 відповідно до пункту 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та на виконання абзацу d) підпункту 3.6.1 пункту 3.6., підпункту 3.4.1. пункту 3.4. Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Миколаївської області, затверджених рішенням зборів суддів Господарського суду Миколаївської області від 29.05.2015 року № 7, призначено повторний автоматизований розподіл позовної заяви (справа № 915/41/16).

Позовну заяву передано на розгляд судді Олейняш Е. М.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 26.01.2016 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі. Розгляд справи призначено в судовому засіданні на 09.02.2016 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 09.02.2016 року розгляд справи було відкладено на 10.03.2016 року.

В судовому засіданні 10.03.2016 року судом відповідно до ст. 85 ГПК України прийнято вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача в судове засідання 10.03.2016 року не зявився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи (арк. 70). В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем в позовній заяві зазначено наступне.

01 січня 2013 року між ПАТ Український науково-дослідний інститут технології суднобудування (орендодавець) та ОСОБА_2 підприємством БВВ (орендарем) був укладений договір оренди № 24.

Позивачем нараховано відповідачу орендну плату та відшкодування комунальних платежів за період з січня 2013 року по грудень 2013 року в сумі 8 414, 39 грн.

Відповідачем частково проведено оплату за договором оренди в сумі 2 889, 34 грн.

Таким чином, станом на 01.01.2016 року у відповідача існує заборгованість за договором оренди в сумі 5 525, 05 грн.

В зв'язку із неналежним виконанням зобовязань за договором позивачем нараховано відповідачу 25 % річних в сумі 3 609, 52 грн. та інфляційні втрати в сумі 3 788, 82 грн.

Із посиланням на вищевикладене, приписи ст. 525, 526, 530, 625, 629 ЦК України та на умови договору оренди позивач просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач в судові засідання повноважного представника не направив, письмового відзиву по суті спору не подав.

Ухвали господарського суду Миколаївської області від 26.01.2016 року та від 09.02.2016 року, направлені на адресу відповідача ПП БВВ, вул. Артилерійська, 19, офіс № 501, м. Миколаїв, 54030, повернуті до суду поштовою установою із відміткою причини повернення за закінченням терміну зберігання (арк. 67-69, 71-73).

Як вбачається зі Спеціального витягу з ЄДРЮОФОП місцезнаходженням ОСОБА_2 підприємства БВВ є вул. Артилерійська, 19, офіс № 501, м. Миколаїв, 54030 (арк. 56-58).

Отже, процесуальні документи направлялись на правильну адресу відповідача.

При цьому, судом також враховано наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року з останніми змінами № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, судом здійснено усі заходи щодо повідомлення належним чином відповідача про дату, час та місце судового засідання.

При цьому, судом також враховано, що відповідно до п. 3.9.2 вищевказаної Постанови у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Між ОСОБА_1 акціонерним товариством Український науково-дослідний інститут технології суднобудування (орендодавець) та ОСОБА_2 підприємством БВВ (орендар) 01.01.2013 року був укладений договір оренди нежитлових приміщень № 244 (арк.13-17).

Договір укладено з 01 січня по 31 грудня 2013 року включно (п. 2.1 Договору).

Даний договір підписано сторонами та скріплено печатками.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі Договору виникли зобов'язальні відносини.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічного змісту норма закріплена в ст. 283 ГК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 ГК України об'єктом оренди може бути, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення).

Відповідно до ч. 6 ст. 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Умовами договору оренди сторони передбачили наступне.

Відповідно п. 1.1 Договору орендодавець зобовязується передати орендарю у тимчасове платне користування майно, зазначене в п. 1.2 цього договору (надалі за текстом договору обєкт оренди або орендоване майно), а орендар зобовязується прийняте вказане майно і користуватися ним відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору обєктом оренди за цим договором є наступне майно: нежитлові приміщення у будинку ІЛК, загальною площею 12, 33 кв. м., які складаються з наступних приміщень: кімната № 6-501г-12, 33 кв.м., згідно плану-схеми (додаток №1), яка є невідємною частиною цього договору, та розташовані за адресою: м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 19.

Відповідно до п. 1.3 Договору обєкт оренди передається орендарю виключно для використання під здійснення офісної діяльності.

Відповідно до п. 3.1 Договору передача майна орендарю здійснюється одночасно з підписанням цього договору за актом приймання - передачі, який підписується сторонами. Майно вважається переданим орендарю з моменту підписання акту приймання - передачі (Додаток №2), який є невід'ємною частиною цього договору, де вказується технічний стан об'єкта оренди на момент передачі.

Відповідно до п. 3.3 Договору повернення орендованого майна оформлюється актом приймання - передачі, який підписується сторонами. Орендоване майно вважається повернутим орендодавцю з моменту підписання акту приймання - передачі. До вказаного моменту орендар зобов'язаний сплачувати орендодавцю всі платежі, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 4.1 Договору розмір місячної орендної плати за цим договором складає без ПДВ 462, 38 (чотириста шістдесят дві грн. 38 коп.) гривень за перший календарний місяць оренди.

Відповідно до п. 4.2 Договору За другий та наступні місяці оренди розмір орендної плати визначається шляхом коригування наростаючим підсумком розміру орендної плати за попередній місяць на офіційний індекс інфляції за поточний місяць.

Відповідно до п. 4.3 Договору відповідно до ст.797 Цивільного кодексу України в орендну плату, передбачену п. 4.1 цього Договору, включається також відшкодування витрат «орендодавця» щодо плати за землю.

Відповідно до п. 4.4 Договору орендна плата, встановлена у відповідності до цього договору, не включає в себе вартість витрат на відшкодування комунальних послуг, в тому числі витрат на оплату електроенергії, водопостачання, каналізації, опалення, послуги звязку тощо, які орендар зобов'язується відшкодовувати (оплачувати) орендодавцю додатково до орендної плати згідно розрахунків, наведених у додатках №№ 4,5,6,7,8,9 до цього Договору.

Відповідно до п. 4.5 Договору нарахування ПДВ на орендну плату і інші платежі, передбачені цим договором, здійснюється у порядку, передбаченому чинним Законодавством.

Відповідно до п. 4.6 Договору орендна плата сплачується орендарем не пізніше 15-го числа поточного місяця за поточний місяць; відшкодування витрат по сплаті комунальних послуг здійснюється орендарем не пізніше 15-го числа наступного місяця за попередній на підставі відповідних рахунків орендодавця.

Оплата здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок орендодавця. Днем оплати вказаних платежів вважається пень списання коштів з рахунку орендаря.

Відповідно до п. 4.7 Договору орендодавець зобов'язується надавати рахунки на оплату орендної плати та інших платежів, передбачених цим договором, не пізніше 15-го числа поточного місяця.

Відповідно до п. 4.8 Договору орендир зобов'язується своєчасно до 15-го числа (включно) кожного місяця отримувати в бухгалтерії орендодавця вказані рахунки. У разі невиконання вказаного обов'язку орендар вважається таким, що отримав рахунки у вказаний строк. Відповідальність за несвоєчасне одержання рахунків на сплату орендної плати та інших платежів, передбачених договором, покладається на орендаря.

Відповідно до п. 4.10 Договору орендна плата та інші платежі, передбачені цим договором, сплачуються орендарем незалежно від наслідків його господарської діяльності.

Відповідно до п. 5.3.3 Договору орендар зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші передбачені цим договором платежі.

Відповідно до п. 7.1 Договору цей договір припиняється у разі закінчення строку, на який його укладено.

Судом встановлено наступне.

На виконання умов Договору орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нежитлове приміщення, що є предметом договору № 244 від 01.01.2013 року, про що між сторонами було підписано Акт прийому-передачі орендованого майна (арк. 17 на звороті).

В подальшому у зв'язку із закінченням строку дії договору 31.12.2013 року орендар повернув, а орендодавець прийняв нежитлове приміщення, що є предметом договору № 244 від 01.01.2013 року, про що між сторонами було підписано Акт прийому-передачі (повернення) орендованого майна від 31.12.2013 року (арк. 23).

За період користування орендованим майном з січня 2013 року по грудень 2013 року відповідачу нараховано орендну плату та відшкодування комунальних платежів.

Так, за вищевказаний період між ПАТ Український науково-дослідний інститут технології суднобудування та ПП БВВ підписано та скріплено печатками Акти здачі-приймання робіт (надання послуг) (окремо за оренду та окремо за комунальні послуги) (арк. 24-35), а саме:

- за період з січня 2013 року по грудень 2013 року позивачем нараховано відповідачу 6 643, 54 грн. (з ПДВ) орендної плати;

- за період з січня 2013 року по грудень 2013 року позивачем нараховано відповідачу 1 770, 85 грн. (з ПДВ) відшкодування витрат по оплаті комунальних послуг.

Всього на суму 8 414, 39 грн.

На виконання умов договору оренди позивач ПАТ Український науково-дослідний інститут технології суднобудування виставив відповідачу рахунки-фактури на оплату орендних платежів та відшкодування витрат по оплаті комунальних послуг ПП БВВ на загальну суму 8 414, 39 грн. (арк. 36-47), а саме:

- рахунок-фактура № СФ-0000009 від 09.01.2013 року на суму 554, 86 грн;

- рахунок-фактура № СФ-0000076 від 31.01.2013 року на суму 281, 58 грн;

- рахунок-фактура № СФ-0000112 від 07.02.2013 року на суму 555, 96 грн;

- рахунок-фактура № СФ-0000173 від 28.02.2013 року на суму 225, 47 грн;

- рахунок-фактура № СФ-0000205 від 07.03.2013 року на суму 552, 08 грн;

- рахунок-фактура № СФ-0985 від 31.03.2013 року на суму 230, 08 грн;

- рахунок-фактура № СФ-1028 від 08.04.2013 року на суму 554, 76 грн;

- рахунок-фактура № СФ-1075 від 30.04.2013 року на суму 121, 15 грн;

- рахунок-фактура № СФ-1110 від 08.05.2013 року на суму 554, 26 грн;

- рахунок-фактура № СФ-1175 від 31.05.2013 року на суму 70, 60 грн;

- рахунок-фактура № СФ-1208 від 06.06.2013 року на суму 555, 96 грн;

- рахунок-фактура № СФ-1278 від 30.06.2013 року на суму 55, 84 грн;

- рахунок-фактура № СФ-1314 від 08.07.2013 року на суму 554, 30 грн;

- рахунок-фактура № СФ-1380 від 31.07.2013 року на суму 32, 18 грн;

- рахунок-фактура № СФ-1416 від 06.08.2013 року на суму 553, 14 грн;

- рахунок-фактура № СФ-1476 від 31.08.2013 року на суму 36, 47 грн;

- рахунок-фактура № СФ-1520 від 09.09.2013 року на суму 543, 24 грн;

- рахунок-фактура № СФ-1594 від 30.09.2013 року на суму 86, 71 грн;

- рахунок-фактура № СФ-1621 від 08.10.2013 року на суму 554, 27 грн;

- рахунок-фактура № СФ-1693 від 05.10.2013 року на суму 70, 14 грн;

- рахунок-фактура № СФ-1748 від 07.11.2013 року на суму 557, 04 грн;

- рахунок-фактура № СФ-1784 від 10.11.2013 року на суму 240, 88 грн;

- рахунок-фактура № СФ-1817 від 09.12.2013 року на суму 553, 67 грн;

- рахунок-фактура № СФ-1890 від 31.12.2013 року на суму 319, 75 грн.

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 підприємством БВВ неналежним чином виконувались взяті на себе за договором оренди зобов'язання щодо сплати орендних платежів та відшкодування витрат за комунальні посолуги.

Відповідачем частково проведено оплату по договору оренди від 01.01.2013 року в сумі 2 889, 34 грн., що підтверджується банківськими виписками (арк. 48-54). Заборгованість відповідача перед позивачем за період з січня 2013 року по грудень 2013 року включно (з урахуванням часткової оплати) становить 5 525, 05 грн. (6 643, 54 грн. + 1 770, 85 грн. 2 889, 34 грн. = 5 525, 05 грн.), що підтверджується детальним розрахунком суми заборгованості з орендної плати та відшкодування комунальних платежів по договору оренди, який міститься у матеріалах справи (арк. 6-7).

Як вбачається з листів відповідача вих. № 28/05 від 29.05.2015 року та № 24/14 від 24.04.2014 року заборгованість останнього перед позивачем виникла у зв'язку з банкрутством банку, на рахунку якого містяться кошти відповідача, а також у зв'язку з наявністю заборгованості клієнтів відповідача (арк. 60-61).

Як вказано вище, відповідно до п. 4.6 Договору орендна плата сплачується орендарем не пізніше 15-го числа поточного місяця за поточний місяць; відшкодування витрат по сплаті комунальних послуг здійснюється орендарем не пізніше 15-го числа наступного місяця за попередній на підставі відповідних рахунків орендодавця. Відповідно до п. 4.8 Договору орендир зобов'язується своєчасно до 15-го числа (включно) кожного місяця отримувати в бухгалтерії орендодавця вказані рахунки. У разі невиконання вказаного обов'язку орендар вважається таким, що отримав рахунки у вказаний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Станом на день розгляду справи суду не подано доказів сплати вказаної заборгованості, строк оплати якої настав, як і не спростовано факту наявності вказаної заборгованості.

За таких обставин, позовна вимога про стягнення заборгованості з орендної плати та відшкодування комунальних платежів в сумі 5 525, 05 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 609, 52 грн. - 25 % річних та 3 788, 82 грн. індексу інфляції, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду України від 23.01.2012 року по справі № 37/64).

Відповідно до п. 6.2 Договору за порушення строків сплати орендної плати та інших платежів, передбачених цим договором, або внесення зазначених платежів не в повному обсязі, орендар сплачує на користь орендодавця неустойку в вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення платежу, від суми заборгованості за кожний день прострочення. Крім того, орендар сплачує на користь орендодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення та 25 (двадцять п'ять) процентів річних від простроченої суми.

Позивачем нараховано відповідачу 3 609, 52 грн. - 25 % річних від суми заборгованості за період з 16.01.2013 року по 31.12.2015 року.

Перевіривши розрахунок 25 % річних, судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування 25 % річних арифметично правильно, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Детальний розрахунок розміру 25 % річних наявний в матеріалах справи (арк. 8). Відтак, 25 % річних в сумі 3609, 52 грн. є обґрунтованими, підставними та підлягають задоволенню.

Позивачем нараховано відповідачу 3 788, 82 грн. індексу інфляції за прострочення платежів за договором за період з лютого 2014 року по грудень 2015 року, а саме:

- за період з лютого 2014 року по травень 2014 року індекс інфляції становить 624, 07 грн.;

- за період з червня 2014 року по грудень 2015 року індекс інфляції становить 3 164, 75 грн.

Перевіривши розрахунок розміру інфляційних втрат, судом встановлено, що позивачем правильно визначено період нарахування, однак при розрахунку розміру інфляції за період з червня 2014 року по грудень 2015 року допущено арифметичну помилку.

Відповідно до розрахунку позивача за період з червня 2014 року по грудень 2015 року збільшення суми боргу внаслідок інфляційних процесів складає 3 164, 75 грн., а саме:

5 525, 05 грн. х 157, 28 грн. = 8 689, 79 грн., де 157, 28 - загальний індекс інфляції за цей період.

Таким чином, індекс інфляції становить 8 689, 79 грн. 5 525, 05 грн. = 3 164, 75 грн.

Детальний розрахунок розміру інфляційних втрат, здійснений позивачем, наявний в матеріалах справи (арк. 8).

Здійснивши перерахунок розміру інфляційних втрат за період, визначений позивачем, судом встановлено, що:

- розмір інфляції за період з лютого 2014 року по травень 2014 року становить 624, 07 грн. (в цій частині розрахунок позивача є правильним);

- розмір інфляції за період з червня 2014 року по грудень 2015 року становить 3 425, 80 грн.

Так, сукупний індекс інфляції за період з червня 2014 року по грудень 2015 року становить 162, 00481072.

Таким чином, розрахунок розміру інфляційних втрат наступний:

5 525, 05 грн. х 162, 00481072/ 100 = 8 950, 85 грн. (сума боргу з урахуванням індексу інфляції);

8 950, 85 грн. - 5 525, 05 грн. = 3 425, 80 грн. (різниця, індекс інфляції).

Розрахунок здійснено судом за допомогою Бази Законодавство. Детальний розрахунок розміру інфляційних втрат, здійснений судом, наявний в матеріалах справи (арк. 74).

Враховуючи вищевикладене, суд, не виходячи за межі позовних вимог без відповідного клопотання сторони (п. 2 ч. 1 ст. 82 ГПК України), дійшов висновку про обґрунтованість інфляційних втрат в розмірі, заявленому до стягнення позивачем.

Отже, вимога про стягнення індексу інфляції в сумі 3 788, 82 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Вказаною нормою обов'язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає у поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.

Отже, позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та підтвердженими належними доказами. Позов підлягає задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, ст. 82 - 84 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 підприємства БВВ, вул. Артилерійська, 19, офіс № 501, м. Миколаїв, 54030 () на користь позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства Український науково-дослідний інститут технології суднобудування, вул. Артилерійська, 19, м. Миколаїв, 54030 ():

- 5 525, 05 грн. (пять тисяч пятсот двадцять пять грн. 05 коп.) основного боргу за договором оренди нежитлових приміщень № 244 від 01.01.2013 року;

- 3 609, 52 грн. (три тисячі шістсот девять грн. 52 коп.) 25 % річних;

- 3 788, 82 грн. (три тисячі сімсот вісімдесят вісім грн. 82 коп.) інфляційних втрат.

- 1 378, 00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 14.03.2016 року

Суддя Е.М. Олейняш