ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.02.2016 Справа № 905/3640/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Подколзіної Л.Д., при секретарі судового засідання Паніної Я.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія», м. Артемівськ Донецької області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАНС-ХІМ», м. Артемівськ Донецької області

про стягнення 29 337,77 грн.

за участі уповноважених сторін:

від позивача ОСОБА_1 представник за довіреністю № юр/3 від 22.12.2015р.

від відповідача не зявився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія», м. Артемівськ Донецької області, звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАНС-ХІМ», м. Артемівськ Донецької області, основного боргу у розмірі 12 750 грн., пені у розмірі 5 487,30 грн., інфляційних витрат у розмірі 10 202,93 грн. та 3% річних у розмірі 897,54 грн. (Всього 29 337,77 грн.).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 61 від 09.04.2014р. в частині розрахунків за поставлену продукцію, внаслідок чого утворилась заборгованість.

На підтвердження своїх вимог позивачем представлено копії вказаного договору та додатку № 1 (специфікації) до нього, копію видаткової накладної № 4 від 24.04.2014р., копію рахунку-фактури № 29 від 24.04.2014р., копію претензії (Вих. № юр/1139 від 23.10.2015р.) та копії виписок з банку по рахунку позивача.

18 січня 2016 року через електронну пошту та 16 січня 2016 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у звязку зі сплатою відповідачем суми основного боргу у розмірі 12 750 грн., що підтверджується випискою з банку по рахунку позивача, просив стягнути з відповідача пеню у розмірі 5 487,30 грн., інфляційні витрати у розмірі 10 202,93 грн. та 3% річних у розмірі 897,54 грн. (Всього 16 587,77 грн.).

Суд розглядає позовні вимоги з урахуванням поданої заяви.

22 січня 2016 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти стягнення пені та просить застосувати до неї передбачену ч.2 ст.258 ЦК України позовну давність в один рік, яка закінчилась 30 червня 2015 року.

Слухання справи відкладалось.

Відповідач у судове засідання не зявився.

Суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а неявка без пояснення причин представників належним чином повідомлених сторін не перешкоджає вирішенню спору та не може вважатись підставою для відкладання розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши надані суду докази в порядку ст.43 ГПК України, суд

ВСТАНОВИВ :

09 квітня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія», м. Артемівськ Донецької області (надалі по тексту - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАНС-ХІМ», м. Артемівськ Донецької області (надалі по тексту - покупець) укладений договір № 61, згідно умов якого постачальник зобовязався поставити продукцію, вказану у додатку № 1 (специфікації), а покупець зобовязався прийняти поставлену продукцію та сплатити за неї грошові кошти у строк та порядок передбачений даним договором.

Згідно п.4.1. договору, розрахунки між сторонами здійснюються у безготівковому порядку, шляхом зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури.

Відповідно п.4.2. договору, розрахунки між сторонами здійснюються на наступних умовах: покупець сплачує постачальнику грошові кошти за отриману продукцію протягом трьох місяців (90 календарних днів) від дати підписання договору в наступному порядку:

- до 30 квітня 2014 року 15 000 грн.,

- до 30 травня 2014 року 15 000 грн.,

- до 30 червня 2014 року 19 590,02 грн.

Враховуючи вищезазначене, договір, на який посилається позивач, вважається судом укладеним, так як в ньому сторонами передбачені всі істотні умови.

За умовами статті 193 Господарського Кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону і укладеного договору.

На виконання умов договору, за видатковою накладною № 4 від 24.04.2014р. позивач поставив, а відповідач прийняв продукцію на загальну суму 49 590 грн., що підтверджується матеріалами справи.

З представленої видаткової накладної вбачається, що вона підписана обома сторонами без жодних зауважень, містить всі необхідні відомості про продукцію, а також містить відомості про фактичне отримання продукції. Тобто, за своїми ознаками така накладна є підтвердженням передачі позивачем та приймання відповідачем спірної продукції.

Згідно з нормами ст.692 ЦК України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідач частково сплатив заборгованість за поставлений товар у розмір 36 840,02 грн., що підтверджується виписками з банку по рахунку позивача.

26 жовтня 2015 року позивач на адресу відповідача направив претензію про стягнення заборгованості у розмірі 12 750 грн. та рахунок-фактуру № 29 від 24.04.2014р.

Разом з тим, матеріали справи свідчать про сплату вартості товару за договором поставки № 61 від 09.04.2014р. у сумі 12 750 грн. після подання позову, що підтверджується випискою по особовому рахунку позивача від 29.12.2015р.

Враховуючи той факт, що на час прийняття рішення у справі основна заборгованість у сумі 12 750 грн. відсутня, то провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України.

У звязку з тим, що відповідачем порушені строки виконання грошового зобовязання позивачем заявлені вимоги щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат.

Оцінюючи вимоги позивача в цій частині господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт прострочення виконання грошового обовязку з оплати вартості товару підтверджений матеріалами справи та відповідачем не спростований.

В силу статей 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 ЦК України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно п.7.2. договору, у разі несвоєчасної оплати за поставлений товар покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діє в день її нарахування, від суми заборгованості, за кожен день прострочення платежу.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Строк позовної давності регламентується ст.223 ГК України, яка відсилає до строку позовної давності, встановленого ЦК України, якщо інші строки не передбачені ГК України.

Конкретного строку позовної давності щодо стягнення штрафної санкції ГК України не встановлено, а тому необхідно застосовувати строк позовної давності, визначений ст.258 ЦК України.

Пунктом першим частини другої ст.258 ЦК України встановлено, що до вимог відносно стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Тобто, якщо порушення за видатковою накладною № 4 від 24.04.2014р. було допущено після 30.04.2014р., то право на звернення до суду з позовом про стягнення з винної сторони неустойки виникає в межах одного року позовної давності. А строк розрахунку неустойки в шість місяців, встановлений ГК України, передбачає присічний строк, в межах якого нараховується неустойка. Таким чином, пеня більш не є тривалою штрафною санкцією і нараховується з дня, наступного за днем, коли зобов'язання повинно бути виконано, а саме за період шість місяців, після яких її нарахування припиняється.

Тому суд задовольняє клопотання представника відповідача від 22.01.2016р. та у відповідності до ч.3 ст.267 ЦК України застосовує строки позовної давності, передбачені п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, відносно нарахування пені.

На підставі вищевикладеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 5 487,30 грн. задоволенню не підлягають.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Положення цієї статті застосовуються до боржника у разі порушення ним грошового зобовязання в не залежності від наявності вини в його діях.

Відтак, встановлені статтею 625 ЦК України відсотки річних підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобовязання.

Враховуючи, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати товару, нарахування інфляційних проведене позивачем з дотриманням загальних правил (методики) нарахування та з урахуванням строків оплати, наданий арифметично обґрунтований розрахунок інфляційних, господарський суд, задовольняє вимоги позивача щодо стягнення 10 202,93 грн. інфляційних витрат у повному обсязі.

З урахуванням того, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати товару, нарахування 3% річних проведене позивачем з дотриманням загальних правил (методики) нарахування та з урахуванням строків оплати, визначених в п.4.2. договору, наданий арифметично обґрунтований розрахунок річних, господарський суд, задовольняє вимоги позивача щодо стягнення 3% річних у розмірі 897,54 грн. в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК України підлягають віднесенню на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 525, 526, 546, 625 ЦК України, ст.193 ГК України, ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, п.1.1 ст.80, ст..ст. 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія», м. Артемівськ Донецької області, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАНС-ХІМ», м. Артемівськ Донецької області, про стягнення 16 587,77 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАНС-ХІМ», м. Артемівськ Донецької області (84500, Донецька область, м. Артемівськ, вул. Сибірцева, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія», м. Артемівськ Донецької області (84502, Донецька область, м. Артемівськ, вул. Зелена, 41, ) інфляційні витрати у розмірі 10 202,93 грн., 3% річних у розмірі 897,54 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1 218 грн.

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія», м. Артемівськ Донецької області, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАНС-ХІМ», м. Артемівськ Донецької області, про стягнення основного боргу у розмірі 12 750 грн. припинити, у зв'язку з відсутністю предмету спору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 08.02.2016р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 15.02.2016р.

Суддя Л.Д. Подколзіна