РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016Справа №910/606/16
За позовом Комунального підприємства "Міськзелентрест"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОТОС- ЕНЕРГІЯ"

про розірвання договору та стягнення 336 143,60

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Ковальчук Р.М. (довіреність № 2971 від 24.12.2015)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Міськзелентрест" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОТОС-ЕНЕРГІЯ" (відповідач) про розірвання договору № ОД-906/Т/ГЗТ-210/14 про закупівлю товарів за державні кошти та стягнення 336 143,60 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що в порушення умов укладеного між сторонами договору про закупівлю товарів за державні кошти відповідач з початку листопада 2014 року не здійснював поставку пального на автозаправні станції, що унеможливило здійснення погашення талонів на пальне, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість за оплачений, але фактично не поставлений товар. У зв'язку з наведеним позивач звернувся з даним позовом до суду у якому просить розірвати договір № ОД-906/Т/ГЗТ-210/14 про закупівлю товарів за державні кошти та стягнути заборгованість у розмірі 336 143,60 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2016 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справі № 910/606/16, розгляд справи призначено на 04.02.2016.

03.02.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі та нормативно-правові обґрунтування вимоги про розірвання договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.2016 розгляд справи № 910/606/16 відкладено на 18.02.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

17.02.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2016 розгляд справи відкладено на 15.03.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

10.03.2016 через канцелярію суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, а також письмові пояснення, у яких позивач зазначає, що станом на 08.12.2015 на підприємстві зберігаються непогашені талони на загальну кількість 11 750 літрів - дизельне пальне, 8290 літрів - бензин марки А-92 та 790 літрів бензину марки А-95, загальна сума заборгованості відповідача складає 336 143,60 грн.

12.03.2016 від позивача надійшли документи по справі.

У судовому засіданні 15.03.2016 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, надав оригінали невикористаних талонів на пальне для огляду.

Відповідач в судове засідання 15.03.2016 не з'явився, відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав.

Відповідно до п.п. 3.9.1. п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи відповідачу направлено на адресу місцезнаходження, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Водночас, судом, враховано, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Враховуючи вищенаведене та те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з огляду на визначені ст. 69 ГПК України строки вирішення спору, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 15.03.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.09.2014 між Комунальним підприємством «Міськзелентрест» (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лотос-Енергія» (далі - постачальник) укладено Договір № ОД-906-Т/ГЗТ-210/14 про закупівлю товарів за державні кошти (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов'язався у 2014 році поставити замовнику продукти нафтоперероблення рідкі по талонах (бензин А-95, бензин А-92, Дизельне пальне) (далі - паливно-мастильні матеріали/ПММ), зазначені в п. 1.2. Договору, а замовник прийняти і оплатити такі ПММ.

Пунктом 1.2. Договору визначено найменування товару (ПММ): код.ДК 016-2010-19.20.2 Паливо рідинне та газ; оливи мастильні (Бензин А-95, А-92, Дизельне пальне) по талонах.

Кількість товару, асортимент, одиниця виміру, вартість за одиницю та загальна вартість ПММ по талонах зазначається у Специфікації (Додаток 1), яка є невід'ємною частиною даного Договору.

Специфікацією до Договору сторони визначили, що відповідач зобов'язаний передаи у власність позивачу: Бензин А-95 у кількості 15 000, 00 л. за ціною 16, 14 грн. за 1 л. на суму 242 100, 00 грн.; Бензин А-92 у кількості 155 000 л. за ціною 15, 75 грн. за 1 л. на суму 2 441 250, 00 грн.; Дизельне пальне у кількості 69 300, 00 л. за ціною 15, 24 грн. на суму 1 056 132, 00 грн.

Відповідно до п. 3.1 Договору, ціна цього Договору становить 3 739 482, 00 грн., у тому числі ПДВ 623 247, 00 грн.

Розрахунки проводяться шляхом перерахування замовником грошових коштів на рахунок постачальника за отримані ПММ протягом 5 банківських днів з дня підписання сторонами видаткової накладної на ПММ та отримання рахунку (п. 4.1. Договору).

За умовами п. 6.3. Договору постачальник зобов'язаний забезпечити поставку ПММ у строки, встановлені цим Договором; забезпечити поставку ПММ, якість якого відповідає умовам, установленим розділом ІІ цього Договору; здійснювати погашення талонів, по яких було здійснено відпуск ПММ шляхом проставлення відмітки у вигляді штампу АЗС або здійснювати погашення талонів шляхом порушення їх цілісності.

Пунктом 5.1. Договору було передбачено, що строк поставки ПММ - протягом 2014 року.

Згідно з п. 5.2. Договору сторони передбачили, що постачальник зобов'язується поставити ПММ замовнику на місце поставки протягом одного календарного дня з моменту отримання заявки, а Замовник - оплатити та прийняти ПММ, але не пізніше закінчення терміну дії талону.

Місце поставки ПММ: мережа поставки АЗС постачальника, м. Одеса (п. 5.3. Договору).

Згідно з п. 10.1. Договору він набирає чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2014 р., а в частині зобов'язань - до повного їх виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору відповідач передав позивачу талони на паливно-мастильні матеріали на загальну суму 603 414,40 грн. на підставі видаткових накладних № 12892 від 07.11.2014 р. на суму 221 993, 00 грн., № 12897 від 07.11.2014 р. на суму 201 543, 00 грн., № 9855 від 08.09.2014 р. на суму 179 878, 40 грн.

Зазначені видаткові накладні були оплачені позивачем в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями №7 від 04.02.2015 на суму 221 993,00 грн., № 167 від 10.11.2014 на суму 201 543,00 грн., № 133 від 26.09.2014 на суму 179 878,40 грн.

За твердженням позивача, відповідачем в порушення умов Договору, в повному обсязі паливно-мастильних матеріалів поставлено не було, а саме у зв'язку із відмовою відповідача з листопада 2014 року видавати позивачу пальне по талонах, непогашеними залишились талони на придбання дизельного палива у кількості 11750 л. на суму 191 330,00 грн., бензину марки А-92 у кількості 8290 л. на суму 132094,60 грн., бензину марки А-95 у кількості 790 л. на суму 12 719,00 грн., що загалом становить 336 143,60 грн.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом просить стягнути з відповідача 336 143,60 грн. вартості непогашених талонів та розірвати договір № ОД-906/Т/ГЗТ-210/14 від 01.09.2014 у зв'язку з істотним порушенням відповідачем умов договору.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Частиною 1 ст.692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами ст.693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що після підписання сторонами видаткових накладних та отримання талонів на ПММ, позивачем здійснено повну оплату вартості паливно-мастильних матеріалів у розмірі 603 414,40 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №7 від 04.02.2015 на суму 221 993,00 грн., № 167 від 10.11.2014 на суму 201 543,00 грн., № 133 від 26.09.2014 на суму 179 878,40 грн.

Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 Цивільного кодексу України.

На підставі ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач направляв відповідачу заявки від 05.01.2014 вих. № 14, від 08.12.2015 вих. № 2684, у яких повідомляв, що на підприємстві позивача зберігаються непогашені талони на загальну кількість 11 750 л. дизельного пального, 8290 л. бензину марки А-92, 790 л. бензину марки А-95 та просив здійснити видачу пального або повернути кошти, які були сплачені за пальне.

Положеннями п. 11.3 Договору передбачено, що талон - це спеціально емітований постачальником документ, встановленого зразку та форми, з певним ступенем захисту, одноразового використання та встановленою відпускною ціною, обумовленого номіналу, що підтверджує право його пред'явника на отримання на автозаправочних станціях ПММ певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Постачальник вважається таким, що виконав свої зобов'язання з поставки ПММ з моменту відпуску ПММ у розпорядження змовника (пред'явника талону) на АЗС (п. 11.4 Договору).

Таким чином, з наведеного вбачається, що сторонами при укладанні Договору було досягнуто згоди щодо визначення чіткого моменту виконання постачальником своїх зобов'язань з поставки, який залежить не від передачі талонів на паливно-мастильні матеріали, а від передання пред'явнику такого талону відповідного палива на автозаправочній станції, за результатами чого такі талони погашаються.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Лотос-енергія» були порушені умови Договору в частині передання паливно-мастильних матеріалів у розпорядження позивача (пред'явника талону) на загальну суму 336 143,60 грн. Судом були оглянуті у судовому засіданні оригінали непогашених талонів на зазначену суму, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи той факт, що відповідач не здійснив поставку паливно-мастильних матеріалів та отримані від позивача грошові кошти у розмірі 336 143,60 грн. не повернув, суд, вважає що вимога позивача про стягнення з відповідача грошової суми у розмірі 336 143,60 грн. є обґрунтованою, документально підтвердженою та такою, що підлягає задоволенню.

Позивачем також заявлено вимогу про розірвання договору № ОД-906-Т/ГЗТ-210/14 про закупівлю товарів за державні кошти від 01.09.2014, з посиланням на ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Положеннями п. 10.1 Договору встановлено, що Договору він набирає чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2014 р., а в частині зобов'язань - до повного їх виконання. При цьому, як зазначалось вище, постачальник вважається таким, що виконав свої зобов'язання з поставки ПММ з моменту відпуску ПММ у розпорядження замовника (пред'явника талону) на АЗС.

Таким чином, враховуючи що на день звернення з даним позовом до суду та на день прийняття рішення у даній справі відповідачем не виконаний обов'язок з поставки ПММ за Договором, суд дійшов висновку, що договір № ОД-906/Т/ГЗТ-210/14 про закупівлю товарів за державні кошти станом на день прийняття рішення у даній справі є чинним.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

При цьому, відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Укладаючи спірний договір № ОД-906/Т/ГЗТ-210/14 від 01.09.2014 р. сторони розраховували на взаємне виконання обов'язків другої сторони, а саме: позивач - на задоволення потреб у паливно-мастильних матеріалах, а відповідач - отримання прибутку.

Тобто, досягнення мети договору залежить від належного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Частиною 2 ст. 651 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідач заявлених до нього вимог не спростував, доказів на підтвердження належного виконання зобов'язань за договором № ОД-906/Т/ГЗТ-210/14 від 01.09.2014 не надав, обґрунтованих пояснень щодо наявності об'єктивних причин неможливості виконання договірних зобов'язань не навів, матеріалами справи підтверджується неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за Договором.

Не виконавши своїх зобов'язань, відповідач істотно порушив умови Договору, оскільки таке порушення призвело до позбавлення позивача того, на що він розраховував при укладенні Договору.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем істотно порушено умови договору № ОД-906/Т/ГЗТ-210/14 від 01.09.2014, що, в свою чергу тягне наслідки, передбачені ст. 651 Цивільного кодексу України у вигляді розірвання договору.

Підсумовуючи вищенаведене, суд задовольняє позов Комунального підприємства "Міськзелентрест"повністю.

Судовий збір за розгляд справи, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати договір № ОД-906/Т/ГЗТ-210/14 від 01.09.2014 про закупівлю товарів за державні кошти, укладений між Комунальним підприємством «Міськзелентрест» (65070, м. Одеса, вул. Варненська, буд. 27 А, код 31185820) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лотос-Енергія» (01030 м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 52 літера «Б», офіс 204, код 39042048).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотос-Енергія» (01030 м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 52 літера «Б», офіс 204, код 39042048) на користь Комунального підприємства «Міськзелентрест» (65070, м. Одеса, вул. Варненська, буд. 27 А, код 31185820) 336143,60 грн. заборгованості та 6420,15 грн. витрат зі сплати судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 21.03.2016.

Суддя С.О. Турчин