РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016Справа №910/303/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Спецінформ Безпека»
доДержавного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі Відокремленого підрозділу «Головдерженергонагляд»
простягнення 179 298,62 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:не з'явився
від відповідача:Тітова Т.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецінформ Безпека» (надалі - «Товариство») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі Відокремленого підрозділу «Головдерженергонагляд» (надалі - «Підприємство») про стягнення 210 774,73 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання з оплати наданих послуг за договором №12-6/0033-15 від 23.01.2015 р., у зв'язку з чим позивач вказує на існування підстав для стягнення з нього заборгованості у розмірі 179 298,62 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 26 579,71 грн., 3% річних у розмірі 1 532,84 грн. та інфляційних у розмірі 3 363,56 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.01.2016 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 08.02.2016 р.

Представником відповідача в судовому засіданні 08.02.2016 р. надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме в частині основної заборгованості, в іншій частині вказував на безпідставність заявлених позовних вимог.

В судових засіданнях 08.02.2016 р. та 24.02.2016 р. судом оголошувались перерви на 24.02.2016 р. та 14.03.2016 р.

04.03.2016 р. представником позивача до канцелярії суду подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій позивач частково відмовився від позовних вимог, а саме в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 26 579,71 грн., 3% річних у розмірі 1 532,84 грн. та інфляційних у розмірі 3 363,56 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується розпискою в повідомленні про перерву.

Представник відповідача в судове засідання з'явилася, вимоги ухвали суду виконала, надала пояснення по суті спору, позовні вимоги визнала в частині суми основної заборгованості.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.01.2015 р. між Підприємством (замовник) та Товариством (виконавець) був укладений договір №12-6/0033-15 (надалі - «Договір»), за змістом п. 1.1 якого виконавець зобов'язується у лютому 2015 року - грудні 2015 року надавати послуги з охорони об'єктів замовника, зазначені у додатку 1, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що найменування об'єктів та види охорони зазначені у дислокації (додаток 1).

Відповідно до п. 3.1 Договору ціна (сума) договору становить 1 060 912,88 грн., а оплата наданих послуг згідно п. 4.1 здійснюється замовником на підставі наданого виконавцем рахунку-фактури, з відтермінуванням платежу на строк 35 календарних днів після підписання акту приймання-передачі наданих послуг.

Додатком №1 до Договору затверджено дислокацію об'єктів відокремлених підрозділів, а саме види охорони, робочі години, адресу розташування об'єктів охорони тощо.

На виконання умов Договору позивачем надано, а відповідачем прийнято послуги з охорони на загальну суму 179 298,62 грн., що підтверджується актами надання послуг, підписаними сторонами у період з 28.02.2015 р. по 31.10.2015 р.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті наданих послуг, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 179 298,62 грн.

Договір є договором надання послуг, а тому права та обов'язки сторін визначаються в тому числі положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у їх сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Із матеріалів справи (акти надання послуг, підписані сторонами у період з 28.02.2015 р. по 31.10.2015 р.) вбачається, що на виконання умов Договору позивачем було надано, а відповідачем прийнято послуги на суму 179 298,62 грн.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 4.1 Договору грошове зобов'язання відповідача по сплаті заборгованості за надані позивачем послуги повинно було бути виконане протягом 35 календарних днів після підписання акту приймання-передачі наданих послуг.

Таким чином, заборгованість відповідача за надані послуги становить 179 298,62 грн., а строк виконання грошового зобов'язання на момент розгляду справи настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача на підставі Договорів за надані послуги станом на момент звернення до суду із позовною заявою у розмірі 179 298,62 грн. Відповідачем вказана заборгованість визнана повністю.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства про стягнення з Підприємства заборгованості у розмірі 179 298,62 грн. є правомірними та обґрунтованим.

Щодо заявлених вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 26 579,71 грн., 3% річних у розмірі 1 532,84 грн. та інфляційних у розмірі 3 363,56 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання суд відзначає наступне.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами. До прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

04.03.2016 р. представником позивача до канцелярії суду подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій позивач частково відмовився від позовних вимог, а саме в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 26 579,71 грн., 3% річних у розмірі 1 532,84 грн. та інфляційних у розмірі 3 363,56 грн.

Заява про відмову від позову в частині підписана представником Товариства Ільчук О.С., яка діє на підставі довіреності №1 від 19.01.2016 р. Вказаною довіреністю представнику надано право повної або часткової відмови від позову.

Суд враховує, що відповідно до ч. 6 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України відмова від позову в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

За таких обставин, суд приймає відмову позивача від позову в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 26 579,71 грн., 3% річних у розмірі 1 532,84 грн. та інфляційних у розмірі 3 363,56 грн., а провадження у справі в цій частині підлягає припиненню згідно п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 49, п. 4 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецінформ Безпека» задовольнити частково.

2. Прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецінформ Безпека» від позову в частині стягнення пені у розмірі 26 579,71 грн., 3% річних у розмірі 1 532,84 грн. та інфляційних у розмірі 3 363,56 грн., припинивши провадження в цій частині.

3. Стягнути з Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі Відокремленого підрозділу «Головдерженергонагляд» (04112, м. Київ, вул. Дорогожицька, 11/8; ідентифікаційний код 34190790) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецінформ Безпека» (65007, м. Одеса, пл. Олексіївська, 1, к. 1; ідентифікаційний код 33659565) заборгованість у розмірі 179 298 (сто сімдесят дев'ять тисяч двісті дев'яносто вісім) грн. 62 коп. та судовий збір у розмірі 2 689 (дві тисячі шістсот вісімдесят дев'ять) грн. 48 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.03.2016 р.

Суддя В.П. Босий