РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016Справа №910/757/16

За позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Асканія Авто»

про стягнення 115 890, 21 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Юрченко Н.П.

від відповідача: Хашко О.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Асканія Авто» про стягнення пені у розмірі 15 898, 13 грн. та штрафу у розмірі 99 992, 08 грн. за прострочення поставки товару за договором № 37-14/3-3 від 19.02.2015 р. Позовні вимоги обґрунтовані поставкою відповідачем товару з простроченням встановленого за договором № 37-14/3-3 від 19.02.2015 р. строку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2015 р. порушено провадження у справі № 910/757/15 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 10.02.2016 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Розгляд справи переносився в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У процесі провадження у справі відповідач подав заперечення на позов та зазначає, що отриманий позивачем товар оплачено з порушенням встановленого договором № 37-14/3-3 від 19.02.2015 р. строку.

Крім того, відповідач зазначає, що порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Асканія Авто» не потягло знаних збитків для позивача та просить зменшити суму заявлених до стягнення штрафних санкцій на 80 %.

Позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог у якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Асканія Авто» 20 789, 58 грн. - пені та 99 992, 08 грн. - штрафу.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Згідно з п. 3.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Тож, приймаючи до уваги, що заява Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» не суперечить приписам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України суд прийняв її до розгляду та задовольнив.

14.03.2016 р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва відповідач подав клопотання про зменшення заявлених до стягнення штрафних санкцій на 80 %.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав позов з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Представник відповідач заперечень щодо поставки товару з порушенням встановленого договором № 37-14/3-3 від 19.02.2015 р. строку не навів, однак заперечив проти стягнення штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 14.03.2016 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.02.2015 р. між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Асканія Авто» укладено договір № 37-14/3-3, за умовами якого відповідач зобов'язався поставити, а позивач - прийняти та оплатити шини та камери гумові для автомобільної та спеціальної техніки, кількість, асортимент та ціна якого вказані в специфікації.

Відповідно до п.п. 3.1., 4.2. договору ціна договору становить 1 543 721, 45 грн. та підлягає сплаті протягом 30-ти календарних днів з дня підписання сторонами накладної на фактично поставлений товар.

Відповідно до п. 5.1. договору строк поставки становить 60 календарних днів з дати отримання письмової заявки позивача.

У відповідності до п. 8.2. договору у разі порушення строку поставки товару, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0, 1 % ціни товару, з якого допущено прострочення виконання за кожен день прострочення. Пеня нараховується по день виконання відповідачем прострочених зобов'язань за договором за порушення строку поставки понад 30 календарних днів, відповідач додатково сплачує штраф у розмірі 7 % ціни договору.

Договір, відповідно до п. 11.1., набирає чинності з дня його укладення сторонами та діє до 31.12.2015 р. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобов'язань, що лишились невиконаними.

У подальшому сторонами вносились зміни до договору № 37-14/3-3 від 19.02.2015 р. в частині ціни договору та відповідно до додаткової угоди № 4 від 05.11.2015 р. його ціна становить 1 235 187, 79 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.03.2015 р. та 27.03.2015 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Асканія Авто» отримано заявки позивача № 01-22-1019 від 11.03.2015 р. та № 01-12-1393 від 25.03.2015 р. відповідно.

Також матеріалами справи підтверджується поставка відповідачем товару, обумовленого договором відповідно до видаткових накладних № 1407407 від 15.07.2015 р., № 1407479 від 15.07.2015 р., № 1108206 від 11.08.2015 р. та № 0608118 від 06.08.2015 р.

19.08.2015 р. позивач звернувся до відповідача з листом № 01-22-3400 від 14.08.2015 р. про сплату штрафу за прострочення поставки товару у розмірі 99 992, 08 грн. та 15 898, 13 грн. - пені.

Листом № 01-07/12-2015 від 07.12.2015 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Асканія Авто» пропонувало не застосовувати штрафні санкції, оскілки порушення мали місце в тому числі і зі сторони Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» щодо оплати поставленого товару.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Асканія Авто» допущено порушення зобов'язання за договором № 37-14/3-3 від 19.02.2015 р. в частині строку поставки товару, у зв'язку з чим позивачем заявлено вимоги про стягнення пені за час прострочення у розмірі 20 789, 58 грн. - та 99 992, 08 грн. - штрафу.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору та встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, а також поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Договором, відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

При цьому, відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, поставка товару за договором № 37-14/3-3 від 19.02.2015 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Асканія Авто» здійснена з порушенням встановленого договором строку.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За правилами ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання, стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» господарським судам необхідно мати на увазі, що штрафні санкції, передбачені абз. 3 ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Тож, здійснивши оцінку наявних у справі доказів та встановлених судом обставин за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, оскільки наявними у матеріалах справи доказами та поясненнями представників сторін підтверджується порушення відповідачем зобов'язань за договором щодо строку поставки товару, суд вважає обґрунтованим притягнення відповідача до відповідальності за прострочення виконання господарського зобов'язання.

За розрахунком позивача на період з 11.05.2105 р. та 26.05.2015 р. (дата прострочення поставки товару) до 14.07.2015 р. та до 06.08.2015 р. відповідно, розмір пені становить 20 789, 58 грн.

Штраф за пророчення поставки товару за договором № 37-14/3-3 від 19.02.2015 р. понад 30 днів за розрахунком позивача становить 99 992, 08 грн. та розрахований виходячи із ціни договору у відповідності до п. 8.2. договору.

Перевіривши правильність нарахування позивачем заявлених до стягнення пені та штрафу , судом встановлено, що розрахунок виконано у відповідності до вимог чинного законодавства України та є арифметично вірним.

Стосовно заперечень Товариства з обмеженою відповідальністю «Асканія Авто» щодо нарахування штрафних санкцій, суд відзначає, що застосування відповідальності за порушення договірних зобов'язань є правом сторони такого зобов'язання та порушення договору з боку обох контрагентів не обмежує прав однієї із сторін зобов'язання щодо притягнення іншої сторони до відповідальності за невиконання або несвоєчасне виконання нею свої обов'язків.

Відтак, Товариство з обмеженою відповідальністю «Асканія Авто» не позбавлене можливості притягнути Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до відповідальності за порушення останнім договору № 37-14/3-3 від 19.02.2015 р., якщо таке порушення мало місце, в тому числі, у судовому порядку.

Що ж до клопотання позивача про зменшення заявлених до стягнення штрафних санкцій на 80 % відповідально до ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, суд відзначає наступне.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно зі ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У відповідності до п. 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Тобто, застосування наведених норм є правом суду та здійснюється з урахуванням інтересів сторін, в той час як у даному випадку відповідачем не доведено суду наявності обставин, з яким закон пов'язує можливість зменшення розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених вимог, наведених обґрунтувань та наданих доказів, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Асканія Авто» (01042, м. Київ, пров. Новопечерський, 5, ), з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання судового рішення, на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08307, Київська обл., м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт «Бориспіль», ) 20 789, 58 (двадцять тисяч сімсот вісімдесят дев'ять грн. 58 коп.) грн., 99 992, 08 (дев'яносто дев'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто дві грн. 08 коп.) грн. та 1 811, 72 (одна тисяча вісімсот одинадцять грн. 72 коп.) грн. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 21.03.2016 р.

Суддя Пригунова А.Б.