ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

22 березня 2016 року Справа № 910/2949/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кочерової Н.О. (доповідач),
суддівМележик Н.І., Саранюка В.І.,
перевіривши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Кезно"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 21.01.2016
у справі№ 910/2949/13 господарського суду міста Києва
за позовомпублічного акціонерного товариства "Кезно"
до1) публічного акціонерного товариства "Грін Банк", 2) публічного акціонерного товариства "Банк "Контракт"
провизнання недійсними договорів

ВСТАНОВИВ:

Подана касаційна скарга публічного акціонерного товариства "Кезно" не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України, не приймається до розгляду та підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст.111 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Згідно з Постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, якою встановлено загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Відповідно до п. 1.3. цієї Інструкції, її вимоги поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів, та обов'язкові для виконання ними.

Відповідно до п. 3.8. вказаної Інструкції реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Згідно з п. 2.21. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, публічне акціонерне товариство "Кезно" оскаржує постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.01.2016.

Відповідно до квитанції № N19PA55493, доданої до касаційної скарги, судовий збір сплачено заявником 09 лютого 2016 року з призначенням платежу "22030104 СУДОВИЙ ЗБІР ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ, 070, СИМВОЛ ЗВІТНОСТІ 254 ЗА ПОДАЯ КАСА СКАРГИ ПАТ "КЕЗНО"". Таким чином, графа "Призначення платежу" вказаної квитанції не містить відомостей про те, по якій справі та на який судовий акт були сплачені кошти.

За таких обставин подана квитанція не може вважатись належним доказом сплати скаржником судового збору за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.01.2016.

Керуючись ст. 86, 111, п. 4 ч. 1 ст. 111-3 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Кезно" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.01.2016 у справі № 910/2949/13 повернути скаржнику.

Головуючий Н. Кочерова

Судді Н. Мележик

В. Саранюк