ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

23 березня 2016 року Справа № 5/314-09
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого -Білошкап О.В.,
суддів -Панової І.Ю.,
Погребняка В.Я.,
розглянувши касаційну скаргу арбітражного керуючого Василюка І.М. на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 та ухвалу господарського суду Вінницької області від 02.11.2015 у справі № 5/314-09 про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Комаргородське", -

в с т а н о в и в:

Арбітражний керуючий Василюк І.М. звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 та ухвалу господарського суду Вінницької області від 02.11.2015 у справі № 5/314-09.

Однак у прийнятті касаційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 02.11.2015 відмовлено у затвердженні звіту арбітражного керуючого Василюка І.М. про оплату послуг (винагороди) арбітражного керуючого у справі №5/314-09.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 апеляційну скаргу арбітражного керуючого Василюка І.М. залишено без задоволення. Ухвалу господарського суду Вінницької області 02.11.2015 у справі №5/314-09 залишено без змін.

Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Вінницької області від 12.10.2009 порушено провадження у справі про визнання банкрутом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Комаргородське", введено процедуру розпорядження майном та призначено розпорядника майном боржника.

Постановою господарського суду Вінницької області від 02.09.2014 Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Комаргородське" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Бойка С.В.

Відповідно до пункту 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом" (у редакції, яка набула чинності 19 січня 2013 року) положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Згідно зі ст. 8 Закону Україну "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 22.12.2011 № 4212- VІ, що набрала законної сили з 19.01.2013 (далі - Закон про банкрутство), якою визначено особливості оскарження судових рішень у процедурі банкрутства, ухвали господарського суду, винесені у справі про банкрутство за наслідками розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому ГПК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Зазначена норма кореспондується з положеннями ст. 41 ГПК України, якою встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

У відповідності до ч. 3 ст. 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який набрав законної сили 19.01.2013 у касаційному порядку можуть бути оскаржені постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду таких судових рішень: ухвали про порушення справи про банкрутство, ухвали про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про звільнення (усунення, припинення повноважень) арбітражного керуючого, ухвали про перехід до наступної судової процедури, ухвали про затвердження плану санації, ухвали про припинення провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Наведений перелік судових рішень, що підлягають оскарженню в касаційному порядку, є вичерпним.

З моменту порушення щодо боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому ч. 3 ст. 8 Закону про банкрутство слід розуміти таким чином, що нею встановлено деякі особливості та обмеження у реалізації права на касаційне оскарження судових рішень у процедурі банкрутства, які полягають зокрема, у завершенні розгляду питання про відмову у затвердженні звіту про оплату послуг (винагороди) арбітражного керуючого із завершенням відповідного апеляційного провадження.

Тому подання касаційних скарг на інші судові рішення, прийняті у справі про банкрутство, тягне за собою наслідки у вигляді відмови в прийнятті відповідної касаційної скарги.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 04.11.2015 у справі №916/2019/13, від 18.11.2015 у справі №910/15007/14, від 23.12.2015 від №903/33/15, від 02.12.2015 у справі №911/4212/14 та від 27.01.2016 у справі №922/4908/13.

Згідно ст. 11128 ГПК України рішення Верховного Суду України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Таким чином, постанова суду апеляційної інстанції, прийнята за результатами перегляду ухвали місцевого суду про відмову у затвердженні звіту про оплату послуг (винагороду) арбітражного керуючого не підлягає оскарженню до суду касаційної інстанції.

Якщо касаційну скаргу подано на ухвалу суду першої чи апеляційної інстанції, яка не підлягає оскарженню (в тому числі якщо суд нижчої інстанції помилково не повернув скаржникові таку касаційну скаргу), - то відповідні обставини виключають перегляд судових рішень у касаційному порядку.

З огляду на зазначене колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що у прийнятті касаційної скарги арбітражного керуючого Василюка І.М. на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 та ухвалу господарського суду Вінницької області від 02.11.2015 у справі № 5/314-09 необхідно відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 86, 107, 11113 ГПК України, ч.3 ст. 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в прийнятті касаційної скарги арбітражного керуючого Василюка І.М. на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 та ухвалу господарського суду Вінницької області від 02.11.2015 у справі № 5/314-09.

Головуючий: Білошкап О.В.
Судді:Панова І.Ю.
Погребняк В.Я.