РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016Справа №910/773/16
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом комунального підприємства "Дирекція по обслуговуванню нежитлового фонду Дарницького району міста Києва"

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 30 601,66 грн.

Представники сторін:

від позивача: Пипченко Б.Ю. - представник за договором № б/н від 07.10.2015 року;

від відповідача: не з'явився.

встановив:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги комунального підприємства "Дирекція по обслуговуванню нежитлового фонду Дарницького району міста Києва" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 30 601,66 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між Комунальним підприємством "Дирекція з управління та обслуговування нежитлового фонду» Дарницького району міста Києва 01.06.2010 року укладений договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади Дарницького району м. Києва № 712, відповідно до якого відповідачеві було надане в оренду нежиле приміщення загальною площею 64,3 кв. м, згідно з викопіюванням з поверхового плану, що є невід'ємною частиною договору та розміщене за адресою АДРЕСА_2 під склад.

Відповідач не виконав свої зобов'язання щодо сплати орендної плати і станом на 31.12.2015 року заборгованість відповідача становить 17 774,86 грн.

Враховуючи вищезазначене позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості в сумі 17 774,86 грн. Окрім того позивачем нараховано відповідачеві пеню у сумі 8 803,69 грн. 3 % річних у сумі 1 378,00 грн. та індекс інфляції у сумі 668,91 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 21.01.2016 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 09.02.2016 року.

Представник відповідача в судове засідання 09.02.2016 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 21.01.2016 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 013, але 08.02.2016 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва від відповідача надійшла телеграма, відповідно до якої проси в суд відкласти розгляд справи.

Представник позивача з'явився у судове засідання, не виконав вимоги ухвали суду від 21.01.2016 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 09.02.2016 року розгляд справи відкладено на 14.03.2016 року.

17.02.2016 року через Відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи по справі, на виконання вимог ухвали суду від 21.01.2016 року.

14.03.2016 року через Відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання 14.03.2016 року не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача з'явився у судове засідання, позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Між Комунальним підприємством "Дирекція з управління та обслуговування нежитлового фонду» Дарницького району міста Києва (найменування якого змінено на комунальне підприємство "Дирекція по обслуговуванню нежитлового фонду Дарницького району міста Києва") 01.06.2010 року укладений договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади Дарницького району м. Києва № 712, відповідно до якого відповідачеві було надане в оренду нежиле приміщення загальною площею 64,3 кв. м, згідно з викопіюванням з поверхового плану, що є невід'ємною частиною договору та розміщене за адресою АДРЕСА_2 під склад.

Частиною 1 статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.1 ст. 765 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

У відповідності до приписів ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін, на який укладається договір оренди є істотною умовою договору оренди.

Частина 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначає, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

П. 9.1. договору оренди встановлено, що цей договір діє з 01.06.2010 року по 01.06.2013 року.

Відповідно до ч. 3 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Відповідно до п. 3.1. договору за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється по підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади Дарницького району м. Києва, затвердженої рішенням Дарницької райради від 19.12.2007 року № 13, та на дату підписання договору становить 26,00 грн. за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому складає 1 671,80 грн.

Відповідно до п. 3.2. договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці.

Відповідно до п. 3.4. договору додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою.

Відповідно до п. 3.5. договору орендна плата сплачується орендарем починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останній днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві.

Відповідно до п. 3.6 договору орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця на рахунок орендодавця. Крім орендної плати орендар відшкодовує орендодавцю плату за землю, яка припадає пропорційно на частку орендованої площі.

На виконання умов договору орендодавцем прийнято об'єкт оренди у користування, що підтверджується актом прийому-передачі орендованого приміщення від 01.06.2010 року.

Пункт 5 статті 762 Цивільного кодексу України визначає, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" однією із істотних умов договору оренди та основним обов'язком орендаря є сплата орендних платежів з урахуванням індексу інфляції.

Частиною 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначається, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

П.3.9. передбачено, що зобов'язання орендаря по сплаті орендної плати забезпечується у вигляді авансової орендної плати в розмірі не менш ніж орендна плата за 2 місяці. Орендар сплачує авансовий платіж протягом 10 календарних днів з дати підписання договору. Підприємство зараховує авансовий платіж як плату за останні 2 місяці строку дії договору оренди. Індексація орендної плати в цьому випадку проводиться відповідно до Методики розрахунку орендної плати.

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідні положення також визначаються у ч.1 статті 193 ГК України.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Станом на день подання позову об'єкт оренди відповідачем позивачу не повернений.

Відповідач виконав свої зобов'язання щодо сплати орендної плати частково. Відповідно до наданих рахунків, копії яких знаходяться в матеріалах справи, заборгованість відповідача станом на 31.12.2015 року з орендної плати та плати за землю з липня 2014 року по січень 2015 року становить 17 774,86 грн.

Відповідно до п. 4.2 договору орендар зобов'язаний вносити орендні платежі своєчасно та в повному обсязі.

27.03.2015 року позивач направив відповідачеві претензію № 339 щодо оплати заборгованості, що підтверджується списком № 574 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих. Відповіді на претензію позивач не отримав.

Таким чином, оскільки відповідач всупереч приписів закону та положень укладеного між сторонами договору, не виконав своїх зобов'язань щодо оплати орендної плати у строки передбачені договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 17 774,86 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконання грошових зобов'язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача пеню у сумі 8 803,69 грн. з урахуванням позовної давності.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п. 6.2 договору за несвоєчасну плату орендних платежів орендар сплачує на користь підприємства пеню в розмірі 0,5 % від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

У випадку примусового стягнення несвоєчасної сплаченої орендної плати у порядку, встановленому законодавством України, з орендаря також стягується в повному обсязі втрати, пов'язані з таким стягненням.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд погоджується з розрахунком пені в розмірі 8 803,69 грн. грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконання грошових зобов'язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних у сумі 1 378,00 грн. та індекс інфляції у сумі 668,91 грн.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з розрахунком 3 % річних у сумі 1 378,00 грн. та індексу інфляції у сумі 668,91 грн., наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати на оплату правової допомоги адвоката в розмірі 1 400,00 грн.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч.3 статті 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру".

Пунктом 6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21 лютого 2013 року «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» передбачено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-то: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Матеріалами справи підтверджується, що між позивачем та адвокатом Пипченко Богданом Юрійовичем 07.10.2015 року укладено договір про надання юридичних послуг, та додаткову угоду № 1 до договору від 28.12.2015 року відповідно до умов якого адвокат бере на себе зобов'язання на умовах та в порядку, передбаченому договором надати клієнту юридичні послуги щодо написання, підготовки та подачі в інтересах клієнта до господарського суду позовних заяв про стягнення заборгованості в тому числі з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за договором № 712 від 01.06.2010 року.

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 28.12.2015 року до договору про надання юридичних послуг від 07.10.2015 року клієнт сплачує адвокату фіксовану винагороду в сумі 1400,00 грн. в одній справі.

В матеріалах справи наявна виписка по особовому рахунку Пипченко Б.Ю., відповідно до якої на рахунок надійшли кошти від позивача у сумі 1400,00 грн. згідно договору про надання юридичних послуг від 07.10.2015 року за позов до відповідача. Також, в матеріалах справи наявне свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю НОМЕР_2 на ім'я Пипченко Богдана Юрійовича та витяг з Єдиного Реєстру адвокатів України щодо Пипченко Б. Ю.

Відповідно до абзацу 3 пункту 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права" № 01-8/973 від 14.12.2007, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Частинами 1,2,3 статті 28 ГПК України передбачено, що справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

Враховуючи ціну позову, розумну необхідність у здійсненні таких витрат, обсяг проробленої роботи, та виходячи з розумної необхідності зазначених судових витрат для даної справи витрати на оплату послуг адвоката підлягають задоволенню у сумі 1 400,00 грн.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 2 ст. 49, ст. 75, ст. ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь комунального підприємства "Дирекція по обслуговуванню нежитлового фонду Дарницького району міста Києва" (02121, м. Київ, вул. Вербицького, 32, ідентифікаційний код 35660296) заборгованість у сумі 17 774 (сімнадцять тисяч сімсот сімдесят чотири) грн. 86 коп., пеню в розмірі 8 803 (вісім тисяч вісімсот три) грн. 69 коп., 3 % річних у сумі 1 378,00 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп., індекс інфляції у сумі 668 (шістсот шістдесят вісім) грн. 91 коп., витрати на оплату правової допомоги адвоката в розмірі 1 400 (одна тисяча чотириста) грн. 00 коп., та судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 29 коп.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 23.03.2016 року.

Суддя С.М. Мудрий