ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2016 р. Справа № 909/1107/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого-судді Кордюк Г.Т.

суддів Гриців В.М.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу ГО "Івано-Франківська обласна правозахисна організація "Ваша надія" від 28.12.15

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 10.12.15

у справі № 909/1107/15

за позовом: ПАТ КБ "ПриватБанк", м. Дніпропетровськ

до відповідача: ГО "Івано-Франківська обласна правозахисна організація "Ваша надія", м. Івано-Франківськ

про стягнення заборгованості за договором б/н від 08.06.2012 року в сумі 32963 грн. 42 коп.,

Представники сторін не зявилися;

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 909/1107/15 розподілено до розгляду судді доповідачу Кордюк Г.Т. введено до складу судової колегії суддів Гриців В.М. та Давид Л.Л.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 21.01.16 скаржнику поновлено строк на подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу у даній справі прийнято до провадження, справу призначено до розгляду на 18.02.16.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 18.02.16 розглдя справи відкладено на 03.03.16 з підстав, викладених в ухвалі суду.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 03.03.16, за клопотанням скаржника, розгляд справи відкладено на 17.03.16.

Рішенням Господарського суду Івано Франківської області від 10.12.15 у справі № 909/1107/15 (суддя Деделюк Б.В.) позов задоволено повністю, стягнуто з громадської організації "Івано-Франківська обласна правозахисна організація "Ваша надія» на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" 9516 (дев"ять тисяч п"ятсот шістнадцять) грн. 16 коп. заборгованості за кредитом, згідно умов договору банківського обслуговування б/н від 08.06.2012 року, за період з 16.08.2013 року по 02.09.2015 року, 10560 (десять тисяч п"ятсот шістдесят) грн. 82 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом, за період з 16.08.2013 року по 02.09.2015 року, 10741 (десять тисяч сімсот сорок одну) грн. 74 коп. пені за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором, за період з 31.12.2013 року по 02.09.2015 року, 2144 (дві тисячі сто сорок чотири) грн. 70 коп. заборгованості по комісії за користування кредитом, за період з 02.09.2013 року по 02.09.2015 року, 1218 (тисячу двісті вісімнадцять) грн. судового збору.

При цьому, місцевий господарський суд виходив з того, що матеріалами справи підтверджено порушення відповідачем зобов'язань за договором банківського обслуговування б/н від 08.06.2012 року у звязку з чим позивачем нараховано відповідачу 9516 грн. 16 коп. заборгованості за кредитом, за період з 16.08.2013 року по 02.09.2015 року, 10560 грн. 82 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом, за період з 16.08.2013 року по 02.09.2015 року, 10741 грн. 74 коп. пені за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором, за період з 31.12.2013 року по 02.09.2015 року, 2144 грн. 70 коп. заборгованості по комісії за користування кредитом, за період з 02.09.2013 року по 02.09.2015 року, які як зазначено вище, стягнуто судом першої інстанції.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду Івано Франківської області від 10.12.15 у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

При цьому скаржник посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, не повне зясування та недоведність обставин, що мають значення для справи, що в цілому, на думку апелянта, призвело до прийняття неправомірного рішення у даній справі.

Зокрема, апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутній будь який договір банківського обслуговування від 2012 року, а посилання місцевого господарського суду на такий договір, на думку скаржника є лише припущенням його існування.

Також, скаржником зазначено, що в розрахунку заборгованості, який поданий позивачем вбачається, що процентна ставка за користування кредитом у різні періоди є різною, проте докази повідомлення відповідача про таку зміну процентної ставки в матеріалах справи відсутні.

Щодо нарахування пені, то апелянтом зазначено, що строк її нарахування перевищує 2,5 роки, тоді як термін нарахування пені не може перевищувати 1 рік.

Крім того, апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази отримання претензії від 14.02.15, а самі лише докази надіслання такої претензії не можуть вважатися належними доказами повідомлення сторони.

Ухвалами суду від 18.02.16 та від 03.03.16 у сторін витребувано додаткові докази, зокрема, у скаржника довідку головного управління державної казначейської служби України у Львівській області про зарахування судового збору до Державного бюджету України та фіскальний чек поштового відділення звязку про направлення апеляційної скарги з додатками позивачу по справі, а у позивача відзив на апеляційну скаргу ГО "Івано-Франківська обласна правозахисна організація "Ваша надія", докази доведення до відповідача суми ліміту 10000 грн., детальний розрахунок заборгованості по сумі ліміту по якій заявлена вимога (окремо по тілу кредиту по відсотках, пені в сумі 10741,74 грн. та 2144,70 грн. заборгованості по комісії), письмові пояснення з обгрунтуванням змін відсотків.

Явку представників сторін визнано обовязковою.

Проте, сторонами вимог ухвал Львівського апеляційного господарського суду не виконано, витребуваних судом документів не подано.

Зважаючи на наведене, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд рішення місцевого господарського суду за наявними у справі доказами.

Сторони участі своїх уповноважених представників у судовому засіданні не забезпечили, позивач причини неявки у повноваженого представника у судове засідання не повідомив, від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для реалізації якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги невиконання сторонами вимого ухвал суду та відсутність у судовому засіданні представників сторін, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість закінчення розгляду апеляційної скарги за відсутності зазначених представників на підставі наявних у справі доказів.

Під час проведення судового засідання 18.02.16, за клопотання скаржника здійснювалася технічна фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу.

У судові засідання від 03.03.16 та від 17.03.16 представники сторін не зявилися, таким чином у звязку з неявкою представників сторін, відповідно до вимог ч.7 ст.81-1 ГПК України технічна фіксація судового процесу не здійснювалася.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши у судовому засіданні 18.02.16 доводи представника скаржника, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 08.06.2012 року громадською організацією "Івано-Франківська обласна правозахисна організація "Ваша надія" підписано заяву про відкриття поточного рахунку (далі Заява) зі зразками підписів і відбитками печатки, на підставі якої банк (позивач) відкрив відповідачу поточний рахунок № 6269.

Посилаючись на встановлення позивачем кредитного ліміту на відкритий відповідачем поточни рахунок в ромірі 10 000 грн. та невиконанні відповідачем своїх зобовязань щодо його вчасного повернення, ПАТ КБ «Приватбанк» звернуло до ГО "Івано-Франківська обласна правозахисна організація "Ваша надія" з позовом про стягнення заборгованості за договором б/н від 08.06.2012 року в сумі 32963 грн. 42 коп. з яких: 9516 грн. 16 коп. заборгованості за кредитом, за період з 16.08.2013 року по 02.09.2015 року, 10560 грн. 82 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом, за період з 16.08.2013 року по 02.09.2015 року, 10741 грн. 74 коп. пені за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором, за період з 31.12.2013 року по 02.09.2015 року, 2144 грн. 70 коп. заборгованості по комісії за користування кредитом, за період з 02.09.2013 року по 02.09.2015 року.

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Відповідно до Заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів, Банк (позивач) при наявності вільних грошових ресурсів здійснює обслуговування кредитного ліміту клієнта за рахунок кредитних коштів в рамках ліміту, про розмір якого Банк повідомляє клієнту на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта. Порядок, встановлення, змінення ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентується Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом з цією анкетою (заявою) складають договір банківського обслуговування (така ж позиція міститься у постанові Вищого господарського суду від 11.02.15 у справі №914/4463/13 ).

У Заяві про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів та відбитків печатки зазначено, що клієнт підписавши цю заяву, погоджується з умовами та правилами надання банківських послуг, у тому числі з умовами та правилами обслуговування по розрахунковим картам, розташованих на сайті банку www.privatbank.ua та http://client-bank.privatbank.ua, тарифами банку, які разом з цією заявою та карткою зі зразками підпису та відтиску печатки складають договір банківського обслуговування.

Своїм підписом клієнт приєднується та зобов'язується виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, ОСОБА_2 - договорі банківського обслуговування в цілому. Відносини між Банком та Клієнтом можуть вирішуватись як шляхом підписання окремих угод або додаткових угод до договору, так і шляхом обміну інформацією відносно банківського обслуговування з клієнтом через web-сайти банку www.privatbank.ua та http://client-bank.privatbank.ua чи інший Інтернет SMS-ресурс, зазначений банком.

Згідно з підпунктом 3.18.1.16 пункту 3.18 Умов та Правил надання банківських послуг (далі Умови та Правила) при укладанні договорів та угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до "Умов та Правил надання банківських послуг" (або у формі заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та / або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

За приписами статті 184 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору на основі вільного волевиявлення сторін проект договору може бути розроблений за ініціативою будь-якої із сторін у строки, погоджені самими сторонами. Укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого статтею 181 цього Кодексу.

У статті 181 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно зі статтею 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (частина 1 статті 640 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені місцевим господарським судом обставини стосовно того, що відповідач після підписання заяви від 08.06.12 р. про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки приєднався до "Умов та Правил надання банківських послуг" та "Тарифів Банку", суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що між сторонами у справі фактично було укладено договір банківського обслуговування від 08.06.12, у тому числі щодо встановлення кредитного ліміту.

Твердження скаржника стосовно неознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг та посилання при цьому на постанову Верховного Суду України від 11.02.15 у справі №6-698цс15 спростовуються судом апеляційної інстанції, зважаючи на вищенаведене, а також на те, що обставини які викладені у постанові Верховного Суду України, на яку посилається скаржник, стосуються інших обставин, оскільки у справі №6-698цс15 зроблено висновок про зміну Умовами та Правилами надання банківських послуг та не ознайомлення сторони з новими Умовами. У даному випадку відсутні докази того, що банком було змінено Умови та Правила надання банківських послуг під час дії поточного рахунку, а також, що подаючи позов у даній справі позивач посилався на будь які змінені Умови та Правилами надання банківських послуг.

Відповідно до розділу 1 Умов та Правил, розміщених на web-сайті банку www.privatbank.ua, ці правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

Згідно п. 3.2.1.1.1. Умов кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку та Клієнта.

Відповідно до п. 3.2.1.1.3. Умов кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди. Згідно п. 3.2.1.1.8 Умов проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки", або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернат клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі - "Угода").

Відповідно до п. 3.2.1.1.6. Умов ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

Як встановлено місцевим господарським судом, позивач надав відповідачу кредитний ліміт в розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується довідкою про розміри встановлених лімітів від 03.09.13 та випискою по рахунку відповідача - №6269 за період з 11.06.12 по 25.09.15 (Т.1, а.с.76-89).

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів.

За приписами статті 1069 Цивільного кодексу України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вказані норми кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.3.2.1.1.8 Умов проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до «Умов та правил надання банківських послуг».

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційним господарським судом встановлено, що згідно виписки ПАТ КБ «Приватбанк» по рахунку №6269 ГО «Івано-Франківська обласна правозахисна організація "Ваша надія» за період з 11.06.12 по 25.09.15 позивачем надано відповідачу грошові кошти в розмірі встановленого кредитного ліміту.

При цьому, на підставі вищезазначеної виписки спростовуються доводи скаржника в частині посилання на те, що місцевим господарським судом не було досліджено порядку виконання зобовязань сторонами (отримання грошових коштів та повернення кредиту), оскільки у виписці по рахунку за період з 11.06.12 по 25.09.15 є відображено рух коштів по рахунку відповідача щодо отримання кредитних коштів та повернення кредиту. В тому числі на підставі вищевказаної виписки по рахунку відповідача підтверджено наявність заборгованості ГО «Івано-Франківська обласна правозахисна організація "Ваша надія» перед Банком на підставі договору від 08.06.12 в сумі 9 516,16 грн.

Таким чином, з огляду на викладене та з врахуванням документальних доказів у справі , колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 9 516,16 грн.

Щодо заявлених до стягнення інших нарахувань, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Відповідно до розділу 3.2.1.4. Умов затверджений порядок розрахунків, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна

ставка).

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (далі -період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню), розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

При не обнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, Клієнт виплачує Банку за користування кредитом проценти в розмірі 36 % річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню.

У випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання Клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права Банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання Банківських послуг, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

Посилання скаржника на недоведеність позивачем до відома відповідача зміни розміру процентної ставки спростовується наведеним вище, а також передбаченою Умовами і правилами, з якими як встановлено, ознайомлений відповідач, можливістю зміни Банком процентної ставки у звязку із різними періодами прострочення терміну поверненя кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, посилаючись на Умови і правила надання банківських послуг, за порушення відповідачем строків поверненя кредиту нараховано 10560 грн. 82 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом, за період з 16.08.2013 року по 02.09.2015 року, 10741 грн. 74 коп. пені за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором, за період з 31.12.2013 року по 02.09.2015 року, 2144 грн. 70 коп. заборгованості по комісії за користування кредитом, за період з 02.09.2013 року по 02.09.2015 року.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Пунктом 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що згідно з частиною другою статті 4 3 ГПК та статтею 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали (пункти 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 ГПК), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів. У разі неможливості самостійно подати необхідні для розгляду справи докази сторона, прокурор, третя особа вправі звернутися до господарського суду, в тому числі й апеляційної інстанції, з клопотанням про витребування доказів; при цьому обґрунтування такої неможливості покладається на особу, що заявляє відповідне клопотання.

Відовідно до п. 2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до позову додано розрахунок заборгованості, разом з цим із вказаного розрахунку не вбачається, коли саме дебетове сальдо підлягало обнуленню що стало підставою для нарахування збільшених відсотків та застосуванню збільшеної відсоткової ставки, а саме лише посилання в позовній заяві на Умови і правила надання банківських послуг не можуть вважатися судом належним обґрунтуванням позову.

Крім того, з позовної заяви, поданого позивачем розрахунку та матеріалів справи жодним чином не вбачається, за що нараховано пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за договором за прострочення поверненя кредиту чи нараховані позивачем відсотки.

Для встановлення вказаних обставин судом апеляційної інстанції було витребувано у позивача детальний розрахунок заборгованості по сумі ліміту по якій заявлена вимога (окремо по тілу кредиту по відсотках, пені в сумі 10741,74 грн. та 2144,70 грн. заборгованості по комісії), письмові пояснення з обгрунтуванням змін відсотків, явку представників сторін для надання пояснень визнано обовязковою.

Проте, як зазначено вище, ні позивачем ні відповідачем вимог ухвали суду не виконано, жодних документів не подано, явки уповноважених представників у судове засідання не забезпечено.

Таким чином, у звязку з неможливістю встановлення судом моменту обнулення дебетового сальдо та настання передбачених Умовами і Правилами термінів застосування збільшених відсотків, неподанням позивачем обґрунтувань та пояснень щодо цього, а також щодо нарахування заявленої до стягнення пені та комісії за користування кредитом, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність задоволення позову місцевим господарським судом в цій частині.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.43 ГПК України відповідно господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом; ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Зважаючи на вищенаведені обставини, які не були враховані місцевим господарським судом під час прийняття рішення, обґрунтованість доводів, що містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про часткове скасування рішення Господарського суду Івано - Франківської області від 10.12.15 у даній справі.

Судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції покласти на сторін, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в порядку вимог ст.ст. 49,105 ГПК України.

Разом з цим, зважаючи на неподання скаржником, на вимогу суду апеляційної інстанції довідки головного управління державної казначейської служби України у Львівській області про зарахування судового збору до Державного бюджету України, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, підлягає стягненню зі сторін до Державного бюджету України, оскільки у даному випадку в суду апеляційної інстанції відсутні докази зарахування сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги, а відтак відсутні докази підтвердження сплати судового збору.

Щодо невиконання сторонами інших вимог ухвал Львівського апеляційного господарського суду, неподання витребуваних судом документів та незабезпечення явки уповноважених представників у судовому засіданні, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до ч.1 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, стягувати в доход Державного бюджету України з винної сторони штраф у розмірі до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом на сторону.

Відповідно до п.2,3 Інформаційного листа ВГС України від 15.03.2010 р. N 01-08/140 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» у разі нез'явлення в засідання господарського суду представника позивача, якщо його присутність було визнано обов'язковою, суддя вправі притягти позивача до відповідальності, встановленої пунктом 5 статті 83 ГПК, або залишити позов без розгляду (пункт 5 статті 81 ГПК), або вжити обох цих заходів одночасно, а також винести окрему ухвалу, як це передбачено частиною першою статті 90 ГПК.

Неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, може розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами.

Відповідні дії або бездіяльність з урахуванням конкретних обставин справи може тягти за собою, зокрема, стягнення штрафу з винної сторони в доход Державного бюджету України (пункт 5 статті 83 ГПК).

Зважаючи на вищенаведене судова колегія дійшла висновку про стягнення з позивача 850 грн. штрафу за невиконання вимог ухвали суду та незабезпечення явки уповноваженого представника у судовому засіданні.

Керуючись п.5 ст.83, ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ГО "Івано-Франківська обласна правозахисна організація "Ваша надія" задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Івано Франківської області від 10.12.15 у справі №909/1107/15 в частині стягнення з громадської організації "Івано-Франківська обласна правозахисна організація "Ваша надія на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" 10560 (десять тисяч п"ятсот шістдесят) грн. 82 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом, за період з 16.08.2013 року по 02.09.2015 року, 10741 (десять тисяч сімсот сорок одну) грн. 74 коп. пені за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором, за період з 31.12.2013 року по 02.09.2015 року, 2144 (дві тисячі сто сорок чотири) грн. 70 коп. заборгованості по комісії за користування кредитом, за період з 02.09.2013 року по 02.09.2015 року та 865,00 грн. судового збору скасувати. Прийняти в цій частині нове рішення. В позові відмовити.

3. В частині стягнення з громадської організації "Івано-Франківська обласна правозахисна організація "Ваша надія на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" 9516 (дев"ять тисяч п"ятсот шістнадцять) грн. 16 коп. заборгованості за кредитом, згідно умов договору банківського обслуговування б/н від 08.06.2012 року, за період з 16.08.2013 року по 02.09.2015 року та 353,00 грн. судового збору рішення Господарського суду Івано Франківської області від 10.12.15 у справі № 909/1107/15 залишити без змін.

4. Стягнути з Громадської організації "Івано-Франківська обласна правозахисна організація "Ваша надія (76010, Івано Франківська область,м.Івано Франкіськ, вул..Січових Стрільців,42А/10, ) в дохід Спеціального фонду Державного бюджету України (МФО банку 825014, Банк ГУДКСУ у Львівській області ,УДКСУ у Личаківському районі м. Львова, , рахунок 2006) 1339,80 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

5. Стягнути з ПАТ КБ Приватбанк (49094,м.Дніпропетровськ,вул..Набережна Перемоги,50,) на користь Громадської організації "Івано-Франківська обласна правозахисна організація "Ваша надія (76010, Івано Франківська область,м.Івано Франкіськ, вул..Січових Стрільців,42А/10, ) 951,00 грн. у відшкодування судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

6. Стягнути з ПАТ КБ Приватбанк (49094,м.Дніпропетровськ,вул..Набережна Перемоги,50,) в дохід Спеціального фонду Державного бюджету України (МФО банку 825014, Банк ГУДКСУ у Львівській області ,УДКСУ у Личаківському районі м. Львова, , рахунок 2006) 850,00 грн. штрафу за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом на сторону.

7. Місцевому господарському суду видати відповідні накази.

8. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до ВГС України в порядку і строки встановлені ст.ст.109,110 ГПК України.

Повний текст постанови складено 22.03.16

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Гриців В.М.

Суддя Давид Л.Л.