ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2016 р.Справа № 916/4612/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів С.В. Таран, В.Б. Туренко,

при секретарі судового засідання: А.В.Земляк,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

від 3-ї особи: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Транс Лоджістікс"

на рішення господарського суду Одеської області від 27.01.2016 р.

у справі №916/4612/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Транс Лоджістікс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ППЛ 33-35"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Державне підприємство "Адміністрація морських портів України"

про визнання недійсними п.п.5.4.3.,6.3 договору, визнання недійсними змін до додатку до договору та стягнення 1499,12 грн.,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер Транс Лоджістікс" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ППЛ 33-35", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" та з урахуванням уточнень до позову та заяви про зменшення розміру позовних вимог просило суд:

1)визнати недійсними пункти 5.4.3., 6.3. договору про надання послуг з підтримки та обслуговування ІСПС від 01.01.14р. №175-Е укладеного між ТОВ „Інтер Транс Лоджістікс та ТОВ „ППЛ 33-35;

2) визнати недійсними зміни до додатку №5 до договору про надання послуг з підтримки та обслуговування ІСПС від 01.01.14 р. №175-Е в частині встановлення тарифів на послуги, згідно з електронними повідомленнями ТОВ „ППЛ 33-35 від 17.07.15р. №ППЛ-В/12.1-170715-1 від 14.08.15р. № ППЛ-В/12.2-140815-20;

3) стягнути з ТОВ „ППЛ 33-35 на користь ТОВ „Інтер Транс Лоджістікс надмірно сплачені грошові кошти в сумі 1499,12грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що був змушений 01.01.2014р. укласти договір з відповідачем №175-Е про надання послуг з технічної підтримки та обслуговування інформаційної системи портового співтовариства на запропонованих останнім умовах. На думку позивача окремі умови спірного договору, а саме п.п. 5.4.3, 6.3 порушують рівність сторін та права позивача, так як не відповідають вимогам ст. 6, ч.ч.1, 2 ст. 632, ст. 617, ч. 1 ст.653, 627 ЦК України, ст.ст. 3, 188, 189, 190 ГК України, у зв'язку з чим підлягають визнанню недійсними з моменту укладення договору, а зміни до додатку №5 до договору про надання послуг з моменту спливу 10 робочих днів, встановленого п.6.3 договору.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог з посиланням на те, що спірний договір було укладено сторонами свідомо та добровільно, без будь-якого тиску. Погоджуючись зі змістом пунктів 5.4.3, 6.3 договору, якими передбачено право відповідача в односторонньому порядку змінювати тариф, вказаний у додатку №5, позивач прийняв на себе ризик зміни розміру оплати, що відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підстави для визнання недійсними вказаних пунктів договору, додатку №5 та стягнення сплаченої вартості послуг в сумі 1499,12 грн. у позивача відсутні.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ДП „Адміністрація морських портів України, в письмових поясненнях заперечувала проти доводів, викладених в позові та просила суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

Рішенням господарського суду Одеської області від 27.01.2016 р. в позові відмовлено з посиланням на те, що з підписанням договору №175-Е сторони узгодили його умови, зокрема, щодо внесення змін до договору в односторонньому порядку, в тому числі стосовно зміни тарифів, і дані умови врегульовані сторонами на власний розсуд, що не заперечувалось позивачем на момент укладення договору, та стали предметом оспорення з направленням відповідачем електронних повідомлень позивачу про зміну тарифів. Спірні умови договору відповідно до положень законодавства прямо не заборонені, а отже були обумовлені в договорі та прийняті сторонами до виконання, про що свідчить оплата ТОВ „Інтер Транс Лоджістікс збільшення вартості послуг. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про недоведеність зазначених позивачем підстав визнання недійсними п.п.5.4.3, 6.3 договору як таких, що не відповідають вимогам законодавства, оскільки норми права не містять прямої заборони до визначення таких умов правочину, а положення ЦК України, ГК України надають можливість сторонам договору врегульовувати взаємовідносини на власний розсуд. За таких обставин суд, відмовивши позивачу в задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсними п.п.5.4.3, 6.3. договору, одночасно відмовив і в задоволенні пов'язаних з ними позовних вимогах про визнання недійсними змін до додатку №5 до договору від 01.01.14р. № 175-Е в частині встановлення тарифів на послуги згідно з електронними повідомленнями та стягнення з відповідача надмірно сплаченої вартості послуг в сумі 1499,12 грн.

Не погодившись з рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер Транс Лоджістікс" звернулося із апеляційною скаргою, в якій просило його скасувати, позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга мотивована тим, що впровадження використання ІСПС в морських портах України передбачене постановою КМУ від 03.07.2013р. №553 та було впроваджене в ОМТП згідно наказу ДП „Адміністрація морських портів України №117 від 12.08.2013р., зі змісту яких вбачається, що позивач був позбавлений можливості вільного укладання договору та вибору контрагента. Судом не враховано, що умови договору, зокрема, наявність в них оспорюваних пунктів, встановлені відповідачем у розробленій ним проформі договору, яка розміщена на офіційному сайті відповідача. Крім того, помилковим є висновок суду про те, що спірні умови договору, а саме зміна тарифів, прийняті сторонами до виконання, так як акти наданих послуг за спірний період не підписані позивачем, а оплата ним повної вартості тарифів не є визнанням даної суми в якості заборгованості, так як здійснена для відновлення доступу до ІСПС, який був припинений відповідачем.

04.03.2016р. від апелянта надійшли письмові додаткові пояснення, які суд залучив до матеріалів справи.

У відзивах на апеляційну скаргу відповідач і третя особа заперечували проти її задоволення та просили рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без -задоволення.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та доповнення до неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Наказом ДП "Адміністрація морських портів України від 12.08.2013 №117 "Про заходи щодо впровадження інформаційної системи портового співтовариства" затверджено структуру та формат даних в інформаційній системі портового співтовариства та з 08.00 годин 02.09.2013 в Одеському морському порту впроваджено технологічну схему, яка передбачає використання ІСПС (Інформаційна Система Портового Співтовариства) згідно до затверджених структури i формату даних в частині, що стосується використання адміністрацією порту електронного наряду без паперових примірників та надання дозволу в електронному вигляді на вивезення автотранспортними засобами за межі Одеського морського порту товарів у контейнерах, які переміщуються внутрішнім та прохідним транзитом у напрямку ввезення на митну територію України через міжнародний пункт пропуску для морського сполучення "Одеський морський торговельний порт" (т.1 а.с.30-31).

В подальшому наказом ДП "Адміністрація морських портів України "Про заходи щодо впровадження інформаційної системи портового співтовариства" від 20.11.2013 №247 з 08.00 годин 25.11.2013 в Одеському морському порту впроваджено технологічну схему, яка передбачає використання ІСПС у паралельному режимі з використанням паперового та електронного примірників наряду, яка стосується застосування надання дозволу в електронному вигляді на вивезення залізничним транспортом за межі Одеського морського порту товарів у контейнерах, які переміщуються внутрішнім та прохідним транзитом у напрямку ввезення на митну територію України через міжнародний пункт пропуску для морського сполучення "Одеський морський торговельний порт" (т.1 а.с.32).

Листом від 26.11.2013 №2431 ДП "Адміністрація морських портів України повідомило начальника Одеської філії ДП "АМПУ" про необхідність інформування вcix ociб, які підпадають під термін "Користувач", "Заявник" та "Замовник" і використовують (мають намір використовувати) ІСПС в своїй роботі під час оформлення вантажів та транспортних засобів в Одеському порту, що переміщують завантажені контейнери з території порту автомобільним транспортом, про необхідність укладення відповідних угод та договорів в термін до 15.12.2013. В листі також зазначено, що суб'єкти зi статусом "Заявники" можуть заявляти про наміри щодо здійснення процедури оформлення товарів та транспортних засобів з використанням ІСПС через представників порту або підключитись до ІСПС та отримати статус "Замовник" (шляхом укладення відповідного договору про надання послуг з технічної підтримки та обслуговування ІСПС з ЦОД) (т.1 а.с.35-36).

На виконання п. 7 "Типової технологічної схеми пропуску через державний кордон осіб, автомобільних, водних, залізничних та повітряних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними", затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012р. №451, ДП "АМПУ", розроблено та підписано публічну Угоду про інформаційне співробітництво від 29.11.2013 №51-П-АМПУ-13, в якій детально викладено умови та порядок застосування ІСПС. В той же день Угоду з додатками було опубліковано на офіційному caйті ДП "АМПУ" (т.1 а.с.52-61).

Листом від 29.11.2013 № 18А/1105 адміністрація Одеського морського порту повідомила вcix керівників компаній про те, що в термін до 15.12.2013 з метою відповідного використання у своїй роботі ІСПС під час оформлення вантажів i транспортних засобів, що переміщують в Одеському порту завантажені контейнери, необхідно укласти угоду про інформаційне співробітництво з ДП "АМПУ" (т.1 а.с39).

В Угоді встановлено, що шляхом укладання відповідного Договору приєднання сторонами Угоди можуть бути: користувачі, замовники, заявники (т.1 а.с.43-62).

Користувачами є державі органи та будь-які суб'єкти господарювання, які виконують технологічні процеси, здійснення яких необхідне для забезпечення та організації перевезення вантажу (перевезення товарів морським видом транспорту відповідно до договору морського агентування, технологічних процесів вантажних операцій, пов'язаних з передачею вантажів з одного виду транспорту на інший, тощо) при здійсненні операцій з товарами i транспортними засобами в морському порту та використовують на договірних засадах ІСПС шляхом укладення Угоди про інформаційне співробітництво з ДП "АМПУ" та Договору про надання доступу до ІСПС, укладеного з Центром обробки даних (далі -ЦОД).

Заявники це - вантажовласники (особисто чи уповноважена особа) та/або суб'єкти господарювання, які здійснюють у встановленому законодавством порядку транспортно-експедиторську діяльність та діють за дорученням клієнта- вантажовласника в морському порту, заявляють за встановленою формою (наряд, доручення тощо) про намір відвантаження товарів з морського порту, уклали Угоду з ДП "АМПУ" та не мають доступу до ІСПС.

Замовники це - вантажовласники (особисто чи уповноважена особа) та/або суб'єкти господарювання, які здійснюють у встановленому законодавством порядку транспортно-експедиторську діяльність та діють за дорученням клієнта - вантажовласника в морському порту, заявляють за встановленою формою (наряд, доручення тощо) про намір відвантаження товарів з морського порту, уклали Угоду з ДП "АМПУ" та Договір про надання послуг з технічної підтримки та обслуговування ІСПС з ЦОД, та відповідно мають доступ до ІСПС та право користування нею.

Також у додатку до Угоди на офіційному сайті ДП "АМПУ" було розміщено п'ять проформ договорів приєднання, а саме договір приєднання для Користувачів та/або Державних органів, договір приєднання для Користувачів/Замовників та/або Суб'єктів господарювання - юридичних ociб, договір приєднання для Користувачів/Замовників та/або Суб'єктів господарювання - фізичних ociб, які зареєстровані відповідно до закону як підприємець, договір приєднання для Заявників та/або Суб'єктів господарювання-юридичних ociб та договір приєднання для Заявників та/або Суб'єктів господарювання-фізичних ociб, які зареєстровані як підприємці.

30.12.2013р. між ТОВ „Інтер Транс Лоджістікс та ДП "Адміністрація морських портів України укладено договір про експедирування за №450-П-ОДФ-13, за умовами якого позивач доручає, а ДП „АМПУ бере на себе зобов'язання з надання послуг, що виникають в процесі митного огляду контейнерів на території ДП „АМПУ, а також інших послуг, пов'язаних зі здійсненням перевалки, зберігання та внутрішньопортового експедирування вантажів (т.1 а.с.22-29).

Відповідно до п. 1.1 договору позивач здійснює експедирування експортно-імпортних, транзитних вантажів та контейнерів у відповідності до ЗУ "Про транспортно-експедиторські послуги".

У відповідності до умов вказаного договору позивач здійснює експедирування вантажів у морських портах України, у тому числі в Одеському морському торговельному порту, здійснюючи господарську діяльність з надання транспортно -експедиторських послуг у відповідності до ЗУ "Про транспортно - експедиторські послуги" та свого Статуту.

Згідно з п.2.2.24 договору сторони також передбачили, що ДП "Адміністрація морських портів України може здійснювати (для контейнерів) оформлення нарядів в електронному вигляді в Інформаційній Системі Портового Співтовариства (ІСПС) та засвідчувати своєю електронною цифровою печаткою (ЕЦП).

Пунктом 2.1.20 Договору, встановлено, що електронне оформлення наряду в ІСПС може здійснюватись i підписуватись електронним цифровим підписом (ЕЦП) Адміністрації. Оформлений Адміністрацією ІСПС наряд в паперовому вигляді підписується та засвідчується печаткою Експедитора та передається на зберігання Адміністрації.

01.01.14 р. між ТОВ „ППЛ 33-35 та ТОВ „Інтер Транс Лоджістікс (Замовник) був укладений договір про надання послуг з технічної підтримки та обслуговування інформаційної системи портового співробітництва №175-Е (т.1 а.с. 55-62).

Предметом вказаного договору є надання послуг з боку Центру обробки даних Замовнику із технічної підтримки та обслуговування системи, які складаються із можливості Замовника створювати електронні документи в системі, передавати із використанням системи електронні документи та документи в електронному вигляді, отримувати із використанням системи інформацію про реєстрацію, результати розгляду та/або оформлення зазначених документів, забезпечення безперебійної роботи та всіх складових системи у відповідності до встановлених ДП „АМПУ технологічних схем (порядків), структури та формату обміну даними в ІСПС (п.2.1. договору).

Замовник є ініціатором проведення технологічних процесів, здійснення яких необхідне для забезпечення та організації перевезення вантажу, та які виконуються, контролюються та забезпечуються іншими користувачами ІСПС, та надає заяву встановленої форми (наряд, доручення, тощо) щодо наміру відвантаження товарів з морського порту (п.2.2. договору).

Підпунктом 5.4.3 пункту 5.4 договору сторони передбачили в односторонньому порядку змінювати умови цього договору у встановленому порядку, повідомивши про це іншу сторону не пізніше ніж за 1 календарний місяць.

Відповідно до п. 6.3 договору перелік зазначених в додатку №5 послуг та тарифи на них можуть змінюватися ЦОД, про що ЦОД повідомляє Замовників електронною поштою не менш ніж за 10 робочих днів до набуття ними чинності.

За надані послуги ЦОД виставляє Замовнику рахунки, згідно з тарифами, вказаними в додатку 5 до договору. Фактом підтвердження надання послуг є акт про надання послуг. Акт про надання послуг складається ЦОД та передається Замовнику для перевірки та підписання. У разі виявлення неточностей або розбіжностей у розрахунку вартості послуг, Замовник надає ЦОД мотивоване заперечення. Замовник повертає ЦОД підписаний акт про надання послуг до 10-го числа місяця, наступного за звітним. У разі ненадання підписаного Замовником акту про надання послуг, або мотивованого заперечення в зазначений термін, послуга вважається наданою в повному обсязі (п.п.7.1, 7.3 договору).

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами. Строк дії договору 3 роки.

Додатком № 5 до договору є перелік платних послуг, що надаються ЦОД Замовнику, тарифи та послуги, вартість яких, зокрема інформаційної послуги при здійсненні оформлення товарів у контейнерах (в електронній формі) за 1 контейнер складає 40 грн. (т.1 а.с.63).

Повідомленнями від 09.06.15 р. № ППЛ-В/12.2-090615-1, від 10.07.15 р. № ППЛ-В/12.2-100715-1, від 17.07.15 р. № ППЛ-В/12.1-170715-1, від 14.08.15 р. № ППЛ-В/12.2-140815-20 вносились зміни вартості тарифу, з врахуванням яких позивачу виставлялись до оплати рахунки № 2291 від 31.08.15 р., № 2594 від 30.09.15 р., надсилались акти надання послуг № 2291 від 31.08.15р., № 2594 від 30.09.15 р., які були оплачені позивачем в повному обсязі, однак оплачені грошові кошти в сумі 1499,12 грн. останній вважає надмірно сплаченими, оскільки оспорює правомірність збільшення розміру тарифу відповідачем в односторонньому порядку, визначеного додатком №5 до договору, що передбачено п.п. 5.4.3, 6.3. договору.

Позивач, звертаючись з позовом, вказав, що на момент укладення договору з відповідачем від 01.01.2014р. про надання послуг з технічної підтримки та обслуговування інформаційної системи портового співробітництва № 175-Е, існували обставини, які вплинули на його укладення у звязку з чим, позивач був змушений укласти спірний договір на запропонованих останнім умовах. На думку позивача п.п. 5.4.3, 6.3 вказаного договору порушують рівність сторін та права позивача так як не відповідають вимогам ст. 6, ч.ч.1, 2 ст. 632, ст. 617, ч. 1 ст.653, 627 ЦК України, ст.ст. 3, 188, 189, 190 ГК України, у зв'язку з чим підлягають визнанню недійсними з моменту укладення договору, а зміни до додатку №5 до договору про надання послуг з моменту спливу 10 робочих днів, встановленого п.6.3 договору.

Згідно з ч.ч.1, 3, 5 ст.18 Закону України „Про морські порти господарська діяльність у морському порту провадиться відповідно до законодавства, обовязкових постанов по порту та зводу звичаїв морського порту. Власники та/або користувачі технологічно пов'язаних об'єктів портової інфраструктури зобов'язані укладати між собою договори, що визначають взаємні права і обов'язки щодо організації та забезпечення безперервності технологічного процесу надання відповідних послуг у морському порту і встановлюють єдиний порядок експлуатації відповідної інфраструктури морського порту. Адміністрація морських портів України не має права перешкоджати або втручатися в діяльність субєктів господарювання, крім випадків, передбачених законом, а також встановлювати для них умови діяльності, що погіршують їх становище порівняно з іншими субєктами господарювання або порушують їхні права та законні інтереси. Субєкти господарювання, які здійснюють свою діяльність у межах морського порту, мають право на власний розсуд розпоряджатися належним їм майном, розширювати свої межі у відповідності до вимог Цивільного, Господарського, Земельного та Водного кодексів України.

Статтею 20 Закону визначені обов'язки суб'єктів господарювання, що провадять господарську діяльність у морському порту.

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Положення частин першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частинами 1, 2 ст.632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

За приписами ч.1 ст.653 ЦК України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Відповідно до ч.1 ст.188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

За положеннями частини 1, 2, 3 ст.189 ГК України ціна є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування. Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Субєкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни.

Статтею 190 ГК України вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні регульовані ціни. Вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб'єкта господарювання.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Положеннями ч.ч.1, 2, 3 ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як свідчать матеріали справи, позивач при здійсненні господарської діяльності в період з 15.12.2014 р. до 30.11.2015р. включно звертався до ДП "Адміністрація морських портів України з нарядами (заявками) у паперовому вигляді для надання дозволів на вивезення транспортними засобами (автомобільними або залізничним) за межі Одеського морського порту товарів у контейнерах. На підставі нарядів (заявок) і товарно (вантажно) -супровідних документів, позивачем за вказаний період загалом було оформлено в Одеському морському порту 1318 контейнерів з товарами на підставі власних звернень (нарядів), наданих Адміністрації Одеського порту (т.2 а.с.10-14).

Позивач, прийнявши умови Угоди про інформаційне співробітництво від 29.11.2013 №51-П-АМПУ-1, уклав Угоду з ДП "АМПУ" та Договір про надання послуг з технічної підтримки та обслуговування ІСПС з ЦОД, обравши на власний розсуд статус Замовника, який передбачав, що замовником є вантажовласник (особисто чи уповноважена особа) та/або суб'єкт господарювання, який здійснює у встановленому законодавством порядку транспортно-експедиторську діяльність та діє за дорученням клієнта - вантажовласника в морському порту, заявляє за встановленою формою (наряд, доручення тощо) про намір відвантаження товарів з морського порту, і має доступ до ІСПС та право користування нею.

На умовах Угоди 05.12.2013р. позивач підписав відповідну проформу договору приєднання за №22, а саме договір приєднання Суб'єкта господарювання юридичної особи (т.1 а.с.53-54).

Таким чином, позивач для більш зручного здійснення оформлення заяв (нарядів) у своїй господарській діяльності обрав свій статус Замовника, уклавши спірний договір про надання послуг з технічної підтримки та обслуговування інформаційної системи портового співробітництва № 175-Е від 01.01.2014р., тим самим, погодившись з його умовами, зокрема, щодо внесення змін до договору в односторонньому порядку, в тому числі стосовно зміни тарифів, і дані умови врегульовані сторонами на власний розсуд та відповідають чинному законодавсту.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 6.11.2009р. №9 передбачають, що угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Отже, в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (п.2.1. Постанови Пленуму ВГСУ №11 від 29.05.2013р.).

Отже, відповідно до положень наведених норм законодавства, сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору, з врахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Тобто, названими нормами права визначений один із загальних принципів договірних правовідносин принцип свободи договору. При цьому не має значення, які це умови істотні, або ті, які сторони узгодили виключно власною згодою. Якщо відповідна умова виконання закріплена у договорі, вона є обовязковою для сторін та є критерієм належності виконання.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції стосовного того, що укладаючи спірний договір, сторони погодили його умови щодо внесення змін до договору в односторонньому порядку, в тому числі стосовно зміни тарифів. Вказані умови сторонами врегульовані на власний розсуд. Спірні умови договору відповідно до положень законодавства прямо не заборонені, а отже були обумовлені в договорі та прийняті сторонами до виконання.

Доводи позивача про те, що він був змушений укласти спірний договір, так як третьою особою було визначено обов'язковість укладання договору про надання послуг з технічної підтримки та обслуговування ІСПС з ЦОД, апеляційна інстанція відхиляє, виходячи із наступного.

В матеріалах справи міститься лист Адміністрації морського порту від 12.12.2013р. №18А/1215, в якому було зазначено про те, що наявність договору про надання послуг з технічної підтримки та обслуговування ІСПС з ЦОД для отримання послуг з оформлення вантажів, що надаються адміністрацією порту, не є обов'язковою. Вантажовласники або вповноважені ними особи самостійно вибирають спосіб оформлення заявки (наряду) на відвантаження товарів з морського порту, а саме, на паперові носії (шляхом звернення до представників адміністрації відповідного порту), або з використанням ІСПС шляхом внесення в систему інформації з свого віддаленого робочого місця. Отже, Адміністрацією повідомлено про те, що наявність або відсутність у суб'єкта господарювання договору про надання послуг з технічної підтримки та обслуговування ІСПС є виключним волевиявленням зазначеного суб'єкта господарювання і не є підставою для відмови у наданні відповідних послуг порту (т.4 а.с.127-128).

Таким чином, підстави для визнання недійсними пунктів 5.4.3., 6.3. договору про надання послуг з підтримки та обслуговування ІСПС від 01.01.14 р. № 175-Е, укладеного між ТОВ „Інтер Транс Лоджістікс та ТОВ „ППЛ 33-35; визнання недійсними змін до додатку №5 до договору про надання послуг з підтримки та обслуговування ІСПС від 01.01.14 р. № 175-Е в частині встановлення тарифів на послуги, згідно з електронними повідомленнями ТОВ „ППЛ 33-35 від 17.07.15 р. № ППЛ-В/12.1-170715-1, від 14.08.15 р. № ППЛ-В/12.2-140815-20; стягнення з ТОВ „ППЛ 33-35 на користь ТОВ „Інтер Транс Лоджістікс надмірно сплачених грошових коштів у сумі 1499,12 грн. відсутні.

За таких обставин, перевіривши у відповідності до статті 99 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що місцевий господарський суд всебічно, повно та об'єктивно розглянув у судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 32, 33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції; твердження апелянта про порушення господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення від 27.01.2016 р. не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.99, 103, 105 Господарського процесуального кодексу

України, суд

постановив:

Рішення господарського суду Одеської області від 27.01.2016 р. у справі №916/4612/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови складено 15.03.2016

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя С.В. Таран

Суддя В.Б. Туренко