КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2016 р. Справа№ 910/1791/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Ткаченка Б.О.

Зубець Л.П.

при секретарі: Вінницькій О.В.

За участю представників:

від позивача -Безрода Р.С., Миколасюк Р.А.,

від відповідача -Дзера С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Трест Київпідземшляхбуд-2" від 04.11.2015 б/н

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2015

у справі № 910/1791/15-г

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київоздоббуд"

до Публічного акціонерного товариства "Трест Київпідземшляхбуд-2"

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.09.2015 (суддя Демидов В.О.) частково задоволено позов ТОВ "Київоздоббуд" та стягнуто з ПАТ "Трест Київпідземшляхбуд-2", з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, 389334грн. заборгованості за договором на виконання оздоблювальних робіт від 27.03.2012 №5, 271625грн.76коп. інфляційних нарахувань на суму заборгованості, 3% річних у розмірі 31162грн. 13 коп. та 13842грн.73коп. витрат на сплату судового збору. Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки роботи виконані за договором були в повному обсязі прийняті відповідачем у порядку, встановленому договором, без жодних зауважень щодо їх якості та строків виконання, однак, відповідач своїх зобов'язань по оплаті виконаних робіт не виконав. Судом частково відмовлено в стягненні нарахованих позивачем інфляційних втрат, 3 % річних та стягнуто їх суму за уточненим розрахунком суду.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою в якій просив його скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити. В поданій скарзі апелянт зазначає, що з огляду на відсутність підтвердження правомірності укладення договору про відступлення права вимоги від 08.10.2013 № 1, укладеного між ВАТ "Київоздоббуд", як первісним кредитором, та позивачем, як новим кредитором, а також невідповідність переліку проведених за договором підряду робіт, вимоги позивача є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами, а тому задоволенню не підлягають.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив про безпідставність апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва без змін. Позивач вказав на дійсність договору про відступлення права вимоги, що підтверджено рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/5967/15-г, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду та постановою Вищого господарського суду України. Що стосується заперечень про невідповідність переліку проведених за договором підряду робіт позивач зазначає, що такі прийняті відповідачем без жодних зауважень, що підтверджено актами виконаних робіт та довідками про вартість виконаних робіт.

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції відповідачем подано клопотання про призначення у справі будівельно-технічної експертизи.

Так, відповідно до ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. №4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Обґрунтовуючи підстави для призначення судової будівельно-технічної експертизи, відповідач зазначає про наявність в нього сумнівів щодо відповідності виконаних робіт умовам договору та їх якості. На думку відповідача існує необхідність в призначенні експертизи.

Розглянувши вказане клопотання відповідача, дослідивши питання, які були поставлені судовому експерту, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Крім того, відповідачем подано клопотання про залучення у справі третьої особи -ВАТ «Київоздоббуд». Розглянувши зазначене клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки обставини спору у даній справі не впливають на права та обов'язки ВАТ «Київоздоббуд».

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

27.03.2012 між "Трест Київпідземшляхбуд-2" (відповідач-Генпідрядник) та ВАТ "Київоздоббуд" (Субпідрядник) укладено договір № 5 на виконання оздоблювальних робіт, згідно п. 1.1. якого Генпідрядник доручив, а Субпідрядник прийняв на себе зобов'язання з виконання оздоблювальних робіт на об'єкті: Забудова 6 мікрорайону житлового масиву Осокорки-Північні в Дарницькому районі м. Києва. Житловий будинок № 5 (секція № 1, № 3).

Відповідно до умов пункту 5.3 Договору Генпідрядник зобов'язався щомісячно проводити розрахунки із Субпідрядником за виконані роботи на підставі оформлених обома сторонами ф. КБ-2в та ф. КБ-3 не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним.

Судом встановлено, що на виконання Субпідрядником робіт за Договором та отримання їх Генпідрядником між сторонами в період квітня-листопада 2012року та в січні 2013 року було складено Акти приймання робіт КБ-2в та довідки про вартість робіт КБ-3 за відповідні періоди на суму 1279334,00 грн. (належним чином засвідчені копії актів містяться в матеріалах справи). Відповідні акти виконаних робіт та довідки підписані обома сторонами та скріплені печатками Субпідрядника і Генпідрядника.

Крім того, між Генпідрядником та Субпідрядником складений акт звірки взаєморозрахунків, який свідчить про існування заборгованості Генпідрядника по виконаним роботам на об'єкті в розмірі 1279334,00 грн. станом на 11.10.2013.

При цьому 08.10.2013 між Субпідрядником, як Первісним кредитором, та позивачем, як Новим кредитором, укладено договір про відступлення права вимоги № 1, згідно п. 1.1. якого Первісний кредитор передав, а Новий кредитор прийняв на себе право вимоги виконання грошових зобов'язань в сумі 1279334грн., що належить Первісному кредиторові на підставі Договору № 5 від 23.03.2012, що укладений між Первісним кредитором та ПАТ "Трест Київпідземшляхбуд-2" (відповідачем).

Під час укладення Договору відступлення з боку Субпідрядника та Нового кредитора було дотримано встановлених ч. 1 ст. 513 та ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України вимог відносно вчинення правочину щодо заміни кредитора у зобов'язанні у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання.

Згідно пункту 1.2. Договору відступлення права вимоги Новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобов'язань за основним договором щодо сплати заборгованості в розмірі 1279334,00 грн.

Таким чином, в силу положень п.п. 1.1., 1.2. Договору відступлення права вимоги Субпідрядник передав, а Новий кредитор прийняв на себе право вимоги виконання грошових зобов'язань в сумі 1279334грн.

В жовтні 2013 року Субпідрядник повідомив Генпідрядника про відступлення вимоги та необхідність сплати боргу Новому кредитору, про що зауважив у своєму повідомленні № 1 від 08.10.2013 (копія повідомлення в справі). Дане повідомлення відповідач отримав 28.10.2013, що підтверджується відміткою про отримання на повідомленні.

З матеріалів справи вбачається, що в період з 14.11.2013 по 22.01.2015 відповідач перерахував на користь позивача, як нового кредитора, 890000грн., в рахунок оплати за Договором на виконання оздоблювальних робіт та за Договором відступлення права вимоги, що підтверджується наявними у матеріалах справи банківськими виписками за зазначений період.

В зв'язку з несвоєчасною та неповною оплатою виконаних робіт відповідачем позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 389334,34 грн. заборгованості за договором на виконання оздоблювальних робіт від 27.03.2012 №5, втрат від інфляції у сумі 274767,90 грн. та 3% річних у сумі 31372,98 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачем факт прийняття останнім виконаних робіт згідно Актів приймання робіт КБ-2в та довідок про вартість робіт КБ-3.

За вищевикладених обставин вірними є висновки суду першої інстанції про стягнення з відповідача боргу за виконані роботи відповідно до умов укладеного сторонами договору.

Також, правомірними є й висновки суду про стягнення з відповідача 271625грн.76коп. інфляційних нарахувань на суму заборгованості та 3% річних у розмірі 31162грн. 13 коп., за уточненим розрахунком суду.

Заперечення відповідача викладені в апеляційній скарзі щодо невідповідності переліку проведених за договором підряду робіт не спростовують висновків суду, оскільки в силу вимог ст. 853 ЦК України, відповідач втратив право посилатись на відступи від умов договору, оскільки підписав акти приймання виконаних будівельних робіт без жодних зауважень та претензій.

Посилання на відсутність підтвердження правомірності укладення договору про відступлення права вимоги від 08.10.2013 № 1 є, також, безпідставними, оскільки дійсність договору підтверджено рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/5967/15-г, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду та постановою Вищого господарського суду України.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та матеріалах справи, прийняте відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 18.09.2015 у справі №910/1791/15-г залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Трест Київпідземшляхбуд-2" - без задоволення.

2. Справу № 910/1791/15-г повернути господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя О.Ф. Синиця

Судді Б.О. Ткаченко

Л.П. Зубець