ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.03.2016 Справа №905/181/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі Хадієвій М.Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», м.Київ, ,

до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Передплатна агенція «Самміт», м.Донецьк, ,

про стягнення 15 334,06 грн.

за участю уповноважених представників:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю,

від відповідача: не зявився,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк», м.Київ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Передплатна агенція «Самміт», м.Донецьк, про стягнення 15 334,06 грн., у тому числі 8 398,11 грн. заборгованості по передплаті періодичних видань, 647,46 грн. 3% річних, 6 288,49грн. інфляційних витрат.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем конклюдентного правочину щодо постачання товару (періодичні видання за 2-е півріччя 2013р.) на суму 8 398,11 грн., які сплачені в якості попередньої оплати на підставі рахунку №303/354 від 29.04.2013р. та №2032/2134 від 03.06.2013р., внаслідок чого утворилась заборгованість і виникли підстави для нарахування інфляційних витрат та 3% річних.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав у копіях: рахунок №303/354 від 29.04.2013р., рахунок №2032/2134 від 03.06.2013р., платіжні доручення №100/авт від 07.05.2013р. та №202/авт. від 10.06.2013р., акти виконаних робіт №АВР201305037 від 31.07.2013р. на підставі рахунку №303/354 від 29.04.2013р., №АВР201304956 від 31.07.2013р. на підставі рахунку №2032/2134 від 03.06.2013р., №АВР201305363 від 31.08.2013р. на підставі рахунку №303/354 від 29.04.2013р., №АВР201305281 від 31.08.2013р. на підставі рахунку №2032/2134 від 03.06.2013р., №АВР201306281 від 30.09.2013р. на підставі рахунку №303/354 від 29.04.2013р., №АВР201306213 від 30.09.2013р. на підставі рахунку №2032/2134 від 03.06.2013р., №АВР201306663 від 31.10.2013р. на підставі рахунку №303/354 від 29.04.2013р., №АВР201306588 від 31.10.2013р. на підставі рахунку №2032/2134 від 03.06.2013р., лист ТОВ «ПА «Самміт» №144/1-7 від 13.11.2013р., претензія ПАТ «Брокбізнесбанк» №2821/021-02 від 24.04.2015р., реєстр рекомендованих листів датований 24.04.2015р., фіскальний чек №7623 від 24.04.2015р., витяг з офіційного сайту УАППЗ «Укрпошта» результатів пошуку виконаних операцій за штриховим ідентифікатором 841, детальна інформація про юридичну особу відповідача, витяг з Урядового порталу про припинення відправки пошти на території проведення АТО.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст.509, 525, 525, 526, 530, 611, 612, 625, 629, 693, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст.181, 193, 265 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 12, 15, 22, 33, 54-57, 61, 82 Господарського процесуального кодексу України.

26.01.2016р. від представника позивача отримано клопотання №394 від 22.01.2016р., у якому пояснено неможливість направлення акту звірки розрахунків на юридичну адресу відповідача, зазначено про направлення документів на адресу останнього: вул.Перспективна, 7-а, м.Київ, 01042, оскільки листування між сторонами здійснювалось за нею; засвідчено відсутність оплат боргу. Разом із приведеним зверненням до матеріалів справи долучено у копіях: акт звіряння розрахунків за станом на 21.01.2016р., лист №388 від 22.01.2016р., реєстр цінних листів датований 22.01.2016р., фіскальний чек №4617 від 22.01.2016р., опис вкладення у цінний лист датований 22.01.2016р., довіреність на представника, а також письмове підтвердження №б/н від 22.01.2016р. про відсутність між сторонами інших правовідносин, ніж зазначені у справі №905/181/16, про відсутність на розгляді іншого суду даних позовних вимог та про відсутність відомостей стосовно провадження по справ про банкрутство відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив, витребувані судом документи не надав.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи обєктивні обставини складної ситуації у державі, суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також належне забезпечення з боку суду можливості позивача та відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом звязку) відповідних доказів до суду, за цих підстав суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з такого.

Позивач в порядку статті 181 Господарського кодексу України здійснив встановлення правовідносин з відповідачем не шляхом укладення договору у формі єдиного документа, а конклюдентно шляхом вчинення дій, які виразилися в попередній оплаті товару та фактичним отриманням частини товару (періодичних видань за 2-е півріччя 2013р.) за актами №АВР201305037 від 31.07.2013р. на підставі рахунку №303/354 від 29.04.2013р., №АВР201304956 від 31.07.2013р. на підставі рахунку №2032/2134 від 03.06.2013р., №АВР201305363 від 31.08.2013р. на підставі рахунку №303/354 від 29.04.2013р., №АВР201305281 від 31.08.2013р. на підставі рахунку №2032/2134 від 03.06.2013р., №АВР201306281 від 30.09.2013р. на підставі рахунку №303/354 від 29.04.2013р., №АВР201306213 від 30.09.2013р. на підставі рахунку №2032/2134 від 03.06.2013р., №АВР201306663 від 31.10.2013р. на підставі рахунку №303/354 від 29.04.2013р., №АВР201306588 від 31.10.2013р. на підставі рахунку №2032/2134 від 03.06.2013р..

Так, на підставі рахунків №303/354 від 29.04.2013р. та №2032/2134 від 03.06.2013р., виставлених відповідачем, позивач 07.05.2013р. та 10.06.2013р. здійснив попередню оплату вартості товару на загальну суму 45 042,03грн., що підтверджується платіжними дорученнями №100/авт від 07.05.2013р. та №202/авт. від 10.06.2013р.

Відповідно до вищеперелічених актів відповідач передав, а позивач отримав видання на загальну суму 36 643,92 грн.

Зазначені акти та рахунки містять суть умов правочину найменування сторін, асортимент, кількість та вартість товару, а також час доставки та правила передплати, здійснення доставки періодичних видань. Крім того, вони містять підписи представників сторін, скріплених печатками підприємств.

Дослідивши матеріали, які підтверджують волю сторін на встановлення правовідносин, суд дійшов висновку, що фактично укладений правочин за своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить змісту означених відносин, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697Цивільного кодексу України).

Таким чином, в силу статті 265 Господарського кодексу України, статті 712 і 655 Цивільного кодексу України та змісту рахунків і актів відповідач (Постачальник) зобовязується на підставі попередньої оплати позивача (Покупця) передати в його власність товар, а Покупець зобовязується прийняти цей товар.

Виходячи з системного аналізу наведених вище норм та обставин, суд вважає, що надані позивачем рахунки, платіжні доручення та акти є належними доказами здійснення ним попередньої оплати та отримання частини оплаченого товару. Докази незгоди Постачальника з належністю виконання Покупцем своїх зобовязань щодо оплати та отримання частини товару суду не надавалися.

Як зазначалось вище, Постачальником передано (доставлено) товар частково на загальну суму 36 643,92 грн.

Зобовязання щодо постачання періодичних видань за 2-е півріччя 2013р. на суму 8 398,11грн. Постачальником на момент прийняття рішення суду не виконане. Наведене є порушенням статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Матеріали справи містять лист відповідача №144/1-7 від 13.11.2013р., яким останній повідомив, що у звязку з складною фінансовою ситуацією не може виконувати всі взяті на себе обовязки перед позивачем.

Позивачем до матеріалів справи додано претензію №2821/021-02 від 24.04.2015р., згідно з яким він звернувся до відповідача з вимогою повернути кошти, які були сплачені як передплата періодичних видань за 2-е півріччя 2013р. в сумі 8 398,11 грн. шляхом перерахування грошових коштів за зазначеними реквізитами протягом 30 днів з моменту отримання цього звернення.

Претензія надіслана за адресою відповідача, що вказана ним у листі №144/1-7 від 13.11.2013р., актах виконаних робіт та рахунках.

Факт отримання 27.05.2015р. останнім зазначеного документу вбачається з наявного у матеріалах справи витягу з офіційного сайту УАППЗ «Укрпошта» результатів пошуку виконаних операцій за штриховим ідентифікатором 841 (а.с. 22).

Таким чином, строк виконання зобовязання за конклюдентним правочином у відповідача відповідно до норм статті 530 Цивільного кодексу України є таким, що настав.

Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З огляду на наведене, вимога позивача щодо стягнення суми основного боргу у розмірі 8 398,11 грн. є правомірною, такою, що не суперечать законодавству, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Одночасно, позивачем на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та предявлено до стягнення 3% річних у розмірі 647,46 грн. та інфляційних витрат у сумі 6 288,49грн. за прострочення відповідачем виконання грошового зобовязання з повернення залишку невикористаних коштів за передплату на 2-е півріччя 2013р. у розмірі 8 398,11 грн.

Розглядаючи правомірність заявлених вимог у цій частині, слід виходити з такого.

Частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено можливість стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення саме грошового зобов'язання.

Натомість стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним грошового зобов'язання, оскільки відповідні дії вчиняються не для виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав - повернення сплаченого авансу за непоставлений товар.

За своєю суттю обов'язок щодо повернення коштів, отриманих як попередня оплата, не можна розцінювати як грошове зобов'язання в розумінні статті 625 Цивільного кодексу України.

За такі дії відповідач несе відповідальність, передбачену ч.3 ст.693 Цивільного кодексу України, згідно з якою на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати.

Аналогічні висновки містить інформаційний лист Вищого господарського суду України «Про доповнення інформаційного листа ВГСУ від 15.03.2011 №01-06/249 «Про постанови ВСУ, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів» №01-06/1837/15 від 20.10.2015р.

Відтак, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», м.Київ, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Передплатна агенція «Самміт», м.Донецьк, про стягнення 647,46 грн. 3% річних та 6 288,49грн. інфляційних витрат не підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати підлягають віднесенню на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 2, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 75, ст.ст.82-85Господарського процесуального кодексу України, суд ,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», м.Київ, до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Передплатна агенція «Самміт», м.Донецьк, про стягнення 15 334,06 грн., у тому числі 8 398,11 грн. заборгованості по передплаті періодичних видань, 647,46 грн. 3% річних, 6 288,49грн. інфляційних витрат., задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Передплатна агенція «Самміт» (83017, Донецька область, м.Донецьк, Калінінський район, вул.Овнатаняна, б.63, , адреса місцезнаходження: 01040, м.Київ, вул.Перспективна, 7а, банківські реквізити не зазначено) на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (03057, м.Київ, пр-т Перемоги, 41, , банківські реквізити не зазначено) 8 398,11 грн., а також відшкодування сплаченого судового збору в розмірі 667,07 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. В судовому засіданні 10.03.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

6. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

7. Повний текст рішення складено та підписано 15.03.2016р.

Суддя О.В. Кротінова